Справа №443/1396/20
Провадження №2/443/752/21
РІШЕННЯ

іменем України

15 квітня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/7 частину та на весь житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_2 . За життя мати позивачки склала заповіт, за яким усе своє мано заповіла їй. Стверджує, що позбавлена можливості оформити спадщину після смерті матері, оскільки нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний вище житловий будинок.

Крім того, стверджує, що будинок рахується за колгоспним двором, головую якого була її мати ОСОБА_7 , а членами: ОСОБА_1 , її чоловік - ОСОБА_2 , їх діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 . Відповідачі у письмових заявах відмовилися від своєї частки у майні колгоспного двору на користь позивачки. Відтак, для того щоб Оформити право власності на спадкове майно, позивач змушена звертатися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.11.2020 року відкрито провадження у справі, розглдя якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 10.02.2021 року зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 01 березня 2021 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області інформації про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і якщо так, то надати спадкову справу (належним чином завірену копію) для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримала, просила задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні, кожен окремо, позов визнали та просили задоволити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, однак подали розгляд справи без його участі, згідно яких позов визнають.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 залишилося спадкове майно - будинковолодіння АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Мельницької сільської ради народних депутатів, який зареєстровано в реєстрі за №13, за яким усе своє майно заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно витягу з погосподарської книги с.Буянів, виданого головою виконкому Мельницької сільської ради Жидачівського району Львівської області Михайловичем П.Г. 23.01.2020 року (а.с.11) будинковолодіння АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_7 , головою колгоспного двору.

Членами колгоспного двору є: ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_2 , їх діти ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 .

Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Однак, постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусека В.В. від 09.12.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться, АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Крім того, згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок, який є предметом спору у даній справі, належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_7 . Вказаний факт підтверджується наступними доказами:

-витягом з погосподарської книги с.Буянів, виданного Мельницькою сільською радою з якого вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_7 , яка була головою двору;

-копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с.31), відповідно до якого ОСОБА_7 на праві особистої власності належав житловий будинок з приналежними будівлями та спорудами, АДРЕСА_2 .

У відповідності до технічного паспорту на будинок садибного типу з осподарськими будівлями та спорудами від 17 грудня 2019 року (інвентаризаційна права №90), житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, будинок АДРЕСА_2 складається із: житлового будинку під літерою А-й, вбиральні, літньої кухні, сараїв під літерами Б, В, Г,Е (а.с. 15-18).

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відсутність у позивачки правовстановлюючого документу на вказане вище нерухоме майно перешкоджає їй в реалізації спадкових прав, зокрема, - оформленню спадщини нотаріусом.

Як з`ясовано в судовому засіданні, у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а саме свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, а надана копія такого, була виготовлена із копії наданої Стрийським МБТІ.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не претендують на майно колгоспного двору, оскільки подали заяви, засвідчені секретарем Мельницької сільської ради, згідно яких відмовились від своїх часток у майні колгоспного двору на користь ОСОБА_1 , (а.с.26-30).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відтак, зважаючи на відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, враховуючи наявність заповіту, а також те, що відповідачі відмовляються від своїх частко у майні колгоспного двору на користь позивача, суд приходить до переконання підставність та обгрунтованість позову, а тому такий слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий суддя С.І Сливка