Справа № 348/742/19
Провадження № 22-ц/4808/928/21
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

секретаря Пацаган В.В.

з участю представника апелянта Коновала Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Ногіна Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегріті груп юей» про визнання дій протиправними, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегріті груп юей» - Левицького Юрія Дмитровича на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Міськевич О.Я. у м. Надвірна,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Ногіна В.В., ТОВ «Інтегріті груп юей» про визнання дій протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що йому на підставі витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та державного акту належить право власності на приміщення АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,03 га за цією ж адресою.

02.04.2019 року він дізнався, що 08.11.2018 року державний реєстратор ДП «Івано-Франківського науково-дослідницького та проектного інституту» Ногін В.В. вчинив дії по припиненню його права власності на вказане нерухоме майно та зареєстрував право власності на об`єкт в РПВН 10473152 (приміщення за адресою АДРЕСА_1 ) за номером запису 28812776 та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер 1:03:002:0035 площею 0,03 га (номер запису 28813797) за ТОВ «Інтегріті груп юей».

Вважаючи вказані дії державного реєстратора протиправними, зазначив, що у рішенні (витяг №144548944) про державну реєстрацію прав на нерухоме майно від 08.11.2018 року державним реєстратором не вказано підстав проведення такої державної реєстрації. Необхідного пакету документів для проведення державної реєстрації заявником ТОВ «Інтегріті груп юей» не надано та державним реєстратором не витребувано. Аналогічно це стосується витягу №144547807.

В рішенні про державну реєстрацію в графі «Підстава виникнення права власності» зазначено, письмова вимога «Іпотекодержателя» від 08.05.2018 року ТОВ ФК «ІНВЕНТ», договір відступлення прав за іпотечним договором №1887 від 16.11.2018 року. Тобто письмову вимогу від імені Іпотекодержателя було направлено ТОВ ФК «ІНВЕНТ». ТОВ «Інтегріті груп юей» вимогу, передбачену ст. 35 Закону України «Про іпотеку», ОСОБА_1 не направляло, і зазначена обставина відсутня у відомостях Витягу на нерухоме майно. Крім того, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вимогу про виконання порушеного зобов`язання вручено матері позивача, тому не можна вважати, що вимога була вручена позивачу.

На час вчинення дій державним реєстратором зміни в реєстр щодо Іпотекодержателя внесені не були.

З урахуванням того, що ТОВ «Інтегріті груп юей» повідомлення про порушення основного зобов`язання ОСОБА_1 не направляло, вимога про виконання порушеного зобов`язання не вручена особисто позивачу, зміни відомостей щодо Іпотекодержателя в реєстр не внесено, у державного реєстратора та ТОВ «Інтегріті груп юей» не було правових підстав на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі іпотечного договору, як це встановлено ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Посилаючись на зазначене, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив визнати протиправними дії державного реєстратора Ногіна В.В. від 08.11.2018 року в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно: міні маркет з кафетерієм, за адресою: АДРЕСА_1 за номером запису 28812776, земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0035 площею 0,03 га за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати запис за номером 28813797 на вказане нерухоме майно в частині зміни власника на ТОВ «Інтегріті групп юей».

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Ногіна Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегріті груп юей» про визнання дій протиправними задоволено.

Визнано протиправними дії державного реєстратора Ногіна Володимира Володимировича від 08.11.2018 року в частині державної реєстрації права власності на нерухоме майно: міні маркет з кафетерієм, за адресою АДРЕСА_1 за номером запису 28812776, земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0035 площею 0,03 га за адресою АДРЕСА_1 .

Скасовано запис за номером 28813797 на нерухоме майно: міні маркет з кафетерієм, за адресою АДРЕСА_1 , за номером запису 28812776 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0035 площею 0,03 га за адресою АДРЕСА_1 в частині зміни власника на ТОВ «Інтегріті груп юей».

Не погодившись з рішенням суду, представник ТОВ «Інтегріті груп юей» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, апелянт не погоджується із висновком суду про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , яке отримано 22.05.2018 року з відміткою про вручення «мамі ОСОБА_2 », не є належним доказом отримання письмової вимоги іпотекодержателя та підтвердження наявності факту завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги. Вказує, що у договорі іпотеки та у кредитному договорі адресою ОСОБА_1 зазначено Івано-Франківська область, Надвірнянський район, с. Тисменичани. Вимога ТОВ ФК «Інвент» була надіслана за адресою ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . З приводу надісланої вимоги із зазначенням в адресі ОСОБА_1 вулиці «Стуса» та номеру будинку « АДРЕСА_2 », апелянт стверджує, що саме на такій вулиці та у будинку під таким номером проживає позивач у с. Тисменичани Надвірнянського району Івано-Франківської області, що підтверджується і самим позивачем шляхом зазначення такої адреси у позовній та інших заявах.

Стверджує, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване ОСОБА_1 , особистого підпису та прізвища одержувача на бланку повідомлення про вручення поштового відправлення не вимагало, а вручення поштового відправлення повнолітньому члену сім`ї, в даному випадку матері позивача, є належним врученням. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду (постанова від 18 квітня 2018 року у справі №755/15905/15-ц).

Також апелянт зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що на момент здійснення реєстраційних дій (2018 рік) заборона відчуження предмета іпотеки накладена нотаріусом за договором іпотеки від 14.05.2010 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Київська Русь», була чинною.

Із зазначених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надходив.

02 липня 2021 року представник апелянта ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що у даній справі розглядається спір за позовом ОСОБА_1 , який стосується звернення стягнення на майно, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступником якого є ТОВ «Інтегріті груп юей»), тобто спір стосується правовідносин, які є похідними від кредитних правовідносин господарюючих суб`єктів, а відтак згідно ст. 20 ГПК України справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав подане ним клопотання про закриття провадження у справі.

Представник позивача - адвокат Семків М.Н. в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з неотриманням копії апеляційної скарги та неможливістю подати відзив на апеляційну скаргу.

З урахуванням того, що адвокат Семків М.Н. з матеріалами справи ознайомлений та отримав копії документів, про що свідчить його підпис та особисто написаний ним запис на його заяві в електронній формі від 16.08.2021 року, та положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 7361804 від 31.07.2013 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності приміщення міні маркету з кафетерієм за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 10).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.01.2009 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,03 га для будівництва міні маркету з кафетерієм (т.1 а.с. 9).

09.10.2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №23-12/М на відкриття відновлювальної кредитної лінії. На підставі основного кредитного договору між сторонами було укладено дві додаткові угоди №64.1/81-КМК-08ДУ1 та №64.1/81-КМК-08ДУ2, якими були визначені процедура та умови повернення позичальником отриманих кредитів, нарахування та сплати процентів за отриманими кредитами, а також взаємні права та зобов`язання сторін, що виникнуть при наданні банком кредитів (т. 1 а.с.94-97).

В якості забезпечення кредитного договору №23-12/М 09.10.2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. за № 1226 по реєстру нотаріальних дій, згідно якого в іпотеку банку було передано: нежиле приміщення міні маркету з кафетерієм та земельна ділянка площею 0,03 га під будівництво міні маркету кафетерієм, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , за умовами якого останній зобов`язаний у термін не пізніше 08.10.2015 року повернути іпотекодержателю кредит в сумі 160 000,00 грн, сплатити відсотки за користуванням кредитом, плату (винагороду), неустойку (штраф, пеню), визначені кредитним договором, а також виконати інші умови кредитного договору та інше (т. 1 а.с. 116-123).

01.08.2013 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. за № 922 (т. 1 а.с. 124-125).

10.10.2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. за №1230 по реєстру нотаріальних дій (т. 1 а.с. 126-127).

06.04.2018 року укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК «ІНВЕНТ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деведюк С.Ю. та зареєстрований в реєстрі за №53 (т.1 а.с. 128-131).

06.11.2018 року між ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» та ТОВ «Інтегріті груп юей» було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О.В. та зареєстрований в реєстрі за №1887 (т.1 а.с. 41-42, 144-147).

В пункті 5.3 договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України за власним вибором, в тому числі: 5.3.1. на підставі виконавчого напису нотаріуса; 5.3.2. на підставі рішення суду; 5.3.3. шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, у формах, порядку та на умовах, викладених у п. 5.4. цього Договору. При цьому застереження, зазначене в п.5.4. цього Договору, є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно пунктів 5.4. та 5.4.1. сторони договору домовились, що задоволення вимог Іпотекодежателя здійснюється, зокрема, шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що іпотекодержателем порушено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності.

При цьому поза увагою суду залишилась та обставина, що сторонами основного зобов`язання та договору іпотеки є юридична особа ПАТ «Банк «Київська Русь» та фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі N904/2538/18 (Провадження N12-263гс18) зазначено, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів визначено статтею 20 ГПК України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

За змістом ст. 572, ч.1 ст. 575, ч.1 ст. 584 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

Виходячи зі змісту підстав позову в даній справі, позивач ОСОБА_4 звернувся в суд як іпотекодавець за договором іпотеки, укладеним в забезпечення кредитного договору, сторонами якого є юридична особа ПАТ «Банк «Київська Русь» та фізична особа - підприємець ОСОБА_1 . Тобто між позивачем та відповідачами виник спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридична особа та фізична особа-підприємець, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами ГПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18).

В силу п. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції залишив поза увагою наведені обставини та норми процесуального права, згідно яких даний спір віднесений до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Оскільки суд першої інстанції не встановив природу правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосував норми процесуального права, судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 374, 376, 377, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегріті груп юей» задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Ногіна Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтегріті груп юей» про визнання дій протиправними, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що даний спір віднесений до юрисдикції господарського суду. Також роз`яснити про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання копії постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року