Справа № 410/5905/12
провадження 410/175/134/21
УХВАЛА

27 серпня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченко О.Г.

з секретарем Сотник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в смт. Слобожанське заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебувала вище вказана справа, по справі ухвалено рішення суду та видано виконавчий лист.

06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню з серпня 2018 року по лютий 2020 року.

Представником заявника до суду було подано заяву в якій остання просила розгляд справи проводити без її участі. Вимоги заяви підтримала та просила заяву задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява є часково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, що у встановленому законом порядку набрало законної сили, по справі №410/5905/12 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено. адовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 28 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

12 жовтня 2020 року державним виконавцем Новокадацького ВДВС у місті Дніпрв Південно Східного міжрегіонального управління МЮ (Дніпро) відкрито виконавче провадження № 632787832 щодо боржника ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи ОСОБА_1 з листопада 2012 року до серпня 2018 року сплачував аліменти.

Також встановлено, що з серпня 2018 року син ОСОБА_3 став фактично проживати з боржником ОСОБА_1 .

Рішеням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року, що набрало законної сили 9 січня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, Відділ із соціальних питань Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком задоволено. Визначино місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішеням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 145 вересня 2019 року, що набрало законної сили 15 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Звільно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) від сплати аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2013 року, починаючи з 05.02.2020 року. Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.02.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Відповідно до ст. 17 ЗУ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 січня 2010 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Згідно ст. 129-1 Конституції України, ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяють на дві групи: 1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); 2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).

Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що рішеням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2019 року, що набрало законної сили 9 січня 2020 року, визначино місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому після набрання рішенням суду законної сили 9 січня 2020 року обов`язок боржника ОСОБА_1 щодо сплати аліментів відсутній, у зв`язку з його припиненням.

Частиною 2 ст. 197 Сімейного кодексу визначено, що позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, однак з зазнаеними вимогами заявник у встановленому законом порядку до суду не звертався, а тому передбачених законом підстав для задоволення заяви у повному обсязі не має підстав.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, необхідно часково задовольнити, а саме за період з 09 січня 2020 року по лютий 2020 року.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає частковому задоволенню, в задоволенні решти вимог заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Визнати таким, що частково не підлягає виконанню, а саме: з 9 січня 2020 року по лютий 2020 року, виконавчий лист виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області по справі №410/5905/12 від 19 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 28 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала набрала законної сили 27 серпня 2021 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя - О.Г. Васюченко