Справа № 404/6319/21
Номер провадження 2-з/404/150/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Павелко І.Л., розглянувши заявуОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить накласти арешт на павільйон (поз. 3) в складі торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21.06.2005, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, реєстраційний номер майна 11236369, номер запису 15 в книзі 1;нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 25,2 кв. м., правовласності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2010 №544, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., реєстраційний номер майна 29443087, номер запису 843, в книзі 5; житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 397,8 кв. м., житловою площею 81,6 кв. м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 129 від 23.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 24994468, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,5 кв.м., право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 168 від 12.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 25198651, реєстраційний номер об' єкта нерухомого майна 101;нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 46,7 кв. м.,право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 167 від 12.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 25196662, реєстраційний номер об' єкта нерухомого майна 101.

Крім того, просить заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна, окрім реєстрації обтяжень згідно ухвали про забезпечення позову та реєстрації скасування цих обтяжень після їх зняття судом в установленому порядку, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В заяві ОСОБА_1 посилається на те, що в період сумісного проживання її батька зі ОСОБА_2 було придбано нерухоме майно та зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 .

Але перелік вказаного майна остання не зазначила в своєму позові по цивільній справі за № 404/4759/17.

Дослідивши матеріали заяви та додані документи, суд приходить до висновку щодо необхідності задовольнити подану заяву про забезпечення позову.

Встановлено, що Кіровським районним судом м. Кіровограда під головуванням судді Павелко І.Л. розглядається цивільна справа № 404/4759/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину у спільному майні.

У позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що після розірвання шлюбу з її батьком, ОСОБА_5 , вони фактично продовжили проживати однією сім`єю до дня його смерті, через що просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 по 10.01.2017, визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_5 , земельну ділянку кадастровий номер :50:437:0006, розташовану в АДРЕСА_6 , автомобіль Ford Transit 2/0 2002 р.в. р.н. НОМЕР_2 , автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 216 CDI 2010 р.в. р.н. НОМЕР_3 , автомобіль Wolkswagen Passat B6 2006 р.в., р.н. НОМЕР_4 . В порядку поділу майна, набутого за час спільного проживання, ОСОБА_6 просить визнати за нею право власності на 1/2 частину у вказаному майні.

Водночас, за інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за час спільного проживання з моїм батьком ОСОБА_2 було набуто й інше нерухоме майно, зареєстроване на її ім`я, про яке вона не зазначає у позовній заяві, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 397,8 кв. м., житловою площею 81,6 кв. м., право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 02.10.2011, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, реєстраційний номер майна 35021041, номер запису 32707, в книзі 154; павільйон (поз. 3) в складі торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21.06.2005, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, реєстраційний номер майна 11236369, номер запису 15 в книзі 1;нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 33,5 кв.м., право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2009 №561, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водицькою А.В., реєстраційний номер майна 26294704, номер запису 771, в книзі 5;нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 46,7 кв. м., право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2009 №560, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., реєстраційний номер майна 26328200, номер запису 773, в книзі 5; нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 25,2 кв. м., право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2010 № 544, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., реєстраційний номер майна 29443087, номер запису 843, в книзі 5.

Однак, в подальшому, після смерті мого батька та вже після звернення до суду з вищевказаним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 , вочевидь з метою приховання частини спільно нажитого майна та унеможливлення його майбутнього поділу із спадкоємцями, подарувала деякі із вказаних об`єктів нерухомості своїй доньці ОСОБА_3 , що вбачається з відповідних інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, на підставі договору дарування серії та номер 129, від 23.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Куценко І.В., ОСОБА_2 відчужила на користь ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_3 .

На підставі договорів дарування №№ 167 та 168 від 12.03.2018, посвідчених цим же приватним нотаріусом, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було відчужено нежитлові приміщення по АДРЕСА_4 загальною площею 46,7 кв.м. та по АДРЕСА_7 , загальною площею 33,5 кв.м.

Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1-4 статті 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою

другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Договір дарування спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 430/1281/14-ц).

Таким чином, у разі встановлення судом у справі № 404/4759/17 факту проживання ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з моїм покійним батьком та визнання спірного майна їхньою спільною сумісною власністю, виникнуть правові підстави для визнання спільною сумісною власністю й іншого майна, набутого ними в цей період, зокрема й того нерухомого майна, про яке йдеться у даній заяві.

У такому випадку, в силу наведених вище приписів законодавства й правочини щодо розпорядження (відчуження) вказаним нерухомим майном, а саме житловим будинком по АДРЕСА_3 , нежитлових приміщень по АДРЕСА_4 та по АДРЕСА_7 , можуть бути визнані недійсними в судовому порядку.

Право власності ж на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 станом на даний час зареєстровано за ОСОБА_2 , про що свідчать відповідні інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктами 1, 2, 4 та 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, окрім іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Згідно із ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Викладені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 , будучи стороною судового спору про встановлення факту приживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на частину спільного майна, відчужила іншу частину нерухомого майна, набутого за час спільного проживання з моїм батьком, яке не є предметом спору у справі за її позовом. Таким же чином до розгляду справи вона може відчужити й інші об' єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстровано за нею - нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 .

Підготовка позову та збирання доказів потребує певного часу, тоді як невжиття на даній стадії заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, яким може бути визнано вищевказане нерухоме майно об`єктом спільної сумісної

власності. Відчуження вказаного майна за час розгляду справи істотно ускладнить чи може унеможливити виконання майбутнього рішення суду та ефективний захист і поновлення моїх порушених прав та інтересів.

Відповідно ст. 2 ЦП К України, завданням цивільного судочинства с справедливий. неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те. що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної. творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності с непорушним.

Зазначена позиція висловлена і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Такі засади поширюються як на вирішення справи по суті, так і на вирішення окремих процесуальних питань.

У відповідності до п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс 16 від 25.05.20 6 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації її майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, с вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим. щоб забезпечити позивач)' реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки

безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, заяву про забезпечення позову, враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, приймаючи також до уваги, що між сторонами існує спір щодо права власності, та враховуючи, що заявник ОСОБА_1 в майбутньому збирається звернуться з позовом про визнання договорів дарування недійсними з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Забезпечити заяву ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на:

павільйон (поз. 3) в складі торговельного комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 21.06.2005, виданого Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, реєстраційний номер майна 11236369, номер запису 15 в книзі 1;

нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 25,2 кв. м., право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2010 №544, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., реєстраційний номер майна 29443087, номер запису 843, в книзі 5;

житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 397,8 кв. м., житловою площею 81,6 кв. м., право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 129 від 23.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 24994468, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 33,5 кв.м., право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 168 від 12.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 25198651, реєстраційний номер об' єкта нерухомого майна 101;

нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 46,7 кв. м.,право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору дарування серія та номер 167 від 12.03.2018, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В., номер запису про право власності 25196662, реєстраційний номер об' єкта нерухомого майна 101.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаних об`єктів нерухомого майна, окрім реєстрації обтяжень згідно ухвали про забезпечення позову та реєстрації скасування цих обтяжень після їх зняття судом в установленому порядку, до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Копію ухвали направити заявнику для пред`явлення її на виконання.

Ухвала підлягає виконанню негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання - 3(три) роки.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня

початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Ухвала складена 20.08.2021 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко