БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/194/21
Справа № 356/142/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Капшученко І. О.,

за участі секретаря Харченко Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредіплюс" про визнання договору позики недійсним

ВСТАНОВИВ

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредіплюс» про визнання недійсним договору позики В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач надав фінансову послугу шляхом обранння форми укладення договору за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи; кредитний договір не підписувала; відповідно до ч.2ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» факт надання інформації по договору повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення; відповідач не повідомив необхідну інформацію щодо умов договору. ОСОБА_1 бракувало знань і вона введена в оману відповідачем при укладенні кредитного договору; кредитний договорі не укладений у письмові формі, що також суперечить абз.3ч.6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»; у спірному договорі не вказана ціна та сукупна вартість кредиту; відповідач також ввів в оману позивача щодо істотних умов договору; умови договору є несправедливими. Відтак, посилаючись на ст.203, 215, 216 ЦК України, позивач просить визнати кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем недійсним .

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 06.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач скористався своїм правом та направив відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач вказує, що позивач сама ініціювала укладення кредитного договору, про що подала заяву № 100210622, і у це же день 19.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту №58182; відповідач не укладає кредитні договори в електронній формі; заява про отримання кредиту підписується власноручним підписом позивача; кредитний договір між позивачем та відповідачем укладався у приміщенні Товариства та надано було вичерпну інформацію про його умови і правовідносини, які виникли не регулюються Законом України «Про електронну комерцію»; інформація про умови споживчого кредитування і компанію відповідача розміщені на офіційному веб-сайті; при укладання спірного договору не було порушено жодної з вимог передбачених ст.203 ЦК України, тому підстави для визнання його недійсним відсутні. Відтак, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судове засідання позивач та представник відповідача не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач просив проводити слухання без участі представника (а.с.13,36).

Згідно норми п.1ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом було встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернулась з заявою до ТОВ ФК «Кредіплюс» на видачу кредиту № від 19.09.2020 та просила видати кредит у розмірі 15556,00 грн., зобов`язалась виконувати майбутній кредитний договір на підставі його умов і положень, надала інформацію про себе, свій фінансовий стан надала про що поставила свій підпис (а.с.50).

У відповідності до паспорту споживчого кредиту, Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, сума кредиту 15556,00 грн. на споживчі цілі; строк кредитування 420 днів; надається кредит безготівковим шляхом, не пізніше наступного дня з моменту укладення договору за умови надання забезпечення та /або укладення договорів про додаткові /супутні послуги, якщо такі передбачаються; процентна ставка, відсотків річних 260,00%; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії, та інші платежі) 49535,10грн.; реальна річна процента ставка, відсотків річних 1102,03грн., тощо ; з даним документом позивач ознайомлена 19.09.2020 про що поставила свій підпис (а.с.50-51).

Між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №58182 від 19.09.2020, правовою основою для укладення договору є заява про видачу кредиту ОСОБА_1 від 19.09.2020.

Відповідно пунктів 1.2, 1.2.1, 1.2.2,1.2.3 кредитного договору, позивач підтвердила, що до підписання цього договору відповідач заздалегідь у письмовому вигляді ознайомив її з інформацією, що необхідна була для отримання споживчого кредиту, яка містила наявні та можливі схеми кредитування у відповідача, інформацією про реальну річну проценту ставку, а також про орієнтовну загальну вартість кредиту та інших послуг відповідача; до підписання договору позивач отримала для ознайомлення копію проекту договору споживчий кредит, всі умови договору позивачу зрозумілі, надані необхідні пояснення з метою забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків у разі невиконання зобов`язань за договором (а.с.52-56).

Як убачається зі змісту кредитного договору, у пунктах 3.1.2, 3.3, 3.1.1 кредитного договору зазначено розпис сукупної вартості кредиту, а саме: за користування кредитом позичальник сплачує відповідачу 260 % річних від суми кредиту, тип процентної ставки - фіксована.проценти за користування кредирту нараховуються з наступного дня за днем отримання кредиту відповідачем; Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 33979,10 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 49535,10 грн.; реальна річна процентна ставка по кредиту становить 1102,03 %; перебіг строку на який надається кредит розпочинається з моменту підписання цього договору і надання кредиту згідно п.2.2 цього договору та складає 60 тижнів. Строк правомірного користування кредитом закінчується відповідно до графіку платежів (а.с.52-56).

Відповідно п. 6.14; 6.5; 6.17 кредитного договору підписуючи договір позивач підтверджує, що у відповідності до вимог чинного законодавства України отримав у чіткій і зрозумілій, письмовій формі інформацію, вказану в ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та в ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» та іншу інформацію необхідну самого вибору та підписання цього договору згідно з вимогами чинного законодавства України; підписуючи договір повністю усвідомлюювала значення своїх дій та згідно зі своїм вільним волевиявленням , яке відповідає внутрішній волі; договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та укладається на вигідних для них умовах фі не під впливом помилки , обману, насильства, і не є результатом впливу тяжких для сторін обставин; договір відповідає дійсним намірам сторін, укладений добровільно, при ясній пам`яті, його умови є справедливими для сторін, складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою в двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу (а.с.52-56).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналогічна вимога закону щодо кредитного договору міститься і у ст. 1055 ЦК України.

Відповідно норми ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1,2 ст.627 ЦК Укпаїни сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частин 1, 3-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

До відносин споживчого кредитування Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно частин 1, 2 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у редакції чинній на час укладення кредитного договору, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Положеннями частини 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про відповідну інформацію, перелік якої наведений цією нормою закону.

Позивач зазначає, що під час укладання кредитного договору були порушені її права, як споживача, через не ознайомлення з умовами кредитування, договір укладений в електронній формі не відповідає абз.3ч.6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», і не прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі; договір кредитний не підписувала; положення кредитного договору містять несправедливі умови, розмір пені перевищує розмір заборгованості; та не повідомлення у письмовій формі позивачу всю необхідну інформацію по договору, не надано було розрахунок витрат пов`язаних з отриманням, обслуговуванням, поверненням кредиту.

Однак, судом встановлено, що укладений між сторонами спірний правочин укладений у письмовій формі, містить всі істотні умови договору, зокрема, предмет кредитного договору, порядок укладення договору, зміни та припинення дії договору, умови надання кредиту, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, порядок дострокового повернення кредиту визначені розділами ІІ, ІІІ, ІV кредитного договору. Графік платежів зазначений у додатку № 2 до кредитного договору. Позивач з змістом спірного договору ознайомлена та добровільно погодилась з ним, про що свідчить її власноручний підпис у спірному кредитному договорі №58182 від 19.09.2020.

Окрім того, укладенню спірного договору передувала заява позивачки, яка відповідала її внутрішній волі на видачу кредиту №100210622 від 19.09.2020, також ознайомилась з паспортом споживного кредиту, який містить інформацію яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, що містить і суму кредиту, його вартість, строк кредитування, мету отримання кредиту, процентну ставку, її тип, витрати за кредитом, тощо.

Із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилась з ними, підписавши кредитний договір 19.0.9.2021, при цьому своїм підписом у договорі (пункт 6.14, 6.5, 6.17) підтвердила, що вона у чіткій та зрозумілій письмовій формі отримала від відповідача інформацію, вказану у ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та в ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; повністю усвідомлює значення своїх дій та згідно зі своїм вільним волевиявленням, яке відповідає внутрішній стверджує, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину та укладається на вигідних для них умовах не під впливом помилки, обману, насильства, і не є результатом впливу тяжких для сторін обставин; договір відповідає дійсним намірам сторін, укладений добровільно, при ясній пам`яті, його умови є справедливими для сторін, складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою.

Щодо посилання позивача на те, що умови договору є несправедливими, то суд відмічає наступне.

Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, передбачено ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно частин 1, 2, пункту 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

За правилами частини 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону)».

У пунктах 5.1, 5.2 кредитного договору визначено, якщо позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позивач зобов`язаний одноразово сплатити на користь відповідача пеню у розмірі 200,00 грн., а починаючи з 7-го дня пеню в розмірі 20,00 грн. за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня і не більше за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупний розмір нарахованих штрафу та пені не повинен перевищувати 50 % від суми наданого кредиту.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, умови кредитного договору, якими передбачено сплату позичальником пені за невиконання зобов`язань, містять обмеження щодо нарахування пені і розміру такої неустойки, що відповідає вимогам пункту 5 частини 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».

За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави для визнання недійсним кредитного договору відсутні, до укладення спірного правочину позивач був ознайомлений з умовами кредитування, договір укладений у письмовій формі, не доведено введення відповідачем позивача в оману щодо істотних умов договору, позивач погодилась на отримання кредитних коштів саме на таких умовах, що визначені спірним договором, волевиявлення позивача на отримання кредиту було добровільним, відповідало внутрішній волі, умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства.

Доводи позивача викладені у позовній заяві спростовуються доказами, що містяться у матеріалах справи, та самим кредитним договором №58182 від 19.09.2020.

За встановлених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова Компанія» «Кредіплюс» про визнання кредитного договору недійсним є необґрунтованими, надуманими, та такими, що не підлягають задоволенню .

Керуючись,ст.ст. 203, 207,215, 230, 549, 626, 627, 628, 638, 639, 641, 644, 1054, 1055 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. О. Капшученко