Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючої судді Яровенко Н.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач Житлово-будівельний кооператив «Київміськбуд-5» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачам, на праві приватної власності належать нежилі приміщення загальною площею 227,9 кв.м, у будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на комунальному обслуговуванні балансоутримувача позивача ЖБК «Київміськбуд-5», у таких частках: ОСОБА_1 2/3 частини та Левіс Джеймс Росс 1/3 частина на підставі договору купівлі - продажу частини нежилих приміщень, посвідченого 19 лютого 2002 року приватним нотаріусам Піщенко Т.Г., право власності на яке зареєстроване КМ БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про що видане реєстраційне посвідчення № 022547. Особовий рахунок на належне відповідачам майно відкритий позивачем на відповідачів. Неоплачена заборгованість відповідачів перед позивачем за житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2019 року до 30 вересня 2020 року складає 47 454,92 грн в тому числі 46 104,17 грн за утримання будинку та прибудинкової території, 536,98 грн втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку, 813,77 грн - 3% річних., що підтверджується довідкою про заборгованість. Відповідно до належних кожному з відповідачів часток у праві власності на приміщення, розмір вимог становить: до ОСОБА_1 2/3 частки від суми заборгованості, до ОСОБА_2 - 1/3 частка від суми заборгованості. Відповідачі заборгованість не сплачують, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідачів подала відзив на позовну заяву в якому заперечувала в повному обсязі щодо заявлених позовних вимог та просила відмовити з огляду на те, що розрахована заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій не відповідає вимогам законодавства, а саме позивач не наділений повноваженнями затверджувати тарифи на Послуги з утримання, позивач не міг затвердити тариф на вже неіснуючий вид житлово-комунальних послуг та нарахування плати за Послуги з утримання має здійснюватися виходячи з тарифів, затверджених станом на 10 червня 2018 року.

Представник позивача подав відповідь на відзив в якому на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Щодо заперечень викладених у відзиві на позов представником відповідачів, то представник позивача зазначив, що доводи відзиву не ґрунтуються на нормах закону.

Представником відповідачів були подані заперечення в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та пояснила, що заявлені позивачем вимоги не відповідають нормам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ні нормам Закону України «Про кооперацію» та Статуту Кооперативу. Крім цього, представник відповідачів у своїх запереченнях зазначила, що розмір заборгованості є необґрунтованим та дискримінаційний, оскільки ні рішення кооперативу, ні наданий проект договору зазначеним вимогам не відповідає ,так як не містить жодних економічних обґрунтувань встановлено плати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року відмовлено відповідачам у прийнятті зустрічного позову до розгляду разом з первісним.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, за даними Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів кооперативу від 16 жовтня 2016 року (Протокол № 3), Житлово-будівельний кооператив «Київміськбуд-5» створено виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції жилого будинку та утримання прибудинкової території. Метою діяльності кооперативу є забезпечення належного утримання будинку; забезпечення згоди власників квартир, жилих та нежилих приміщень будинку про порядок реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об`єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу.

Згідно протоколів Загальних зборів членів ЖБК «Київміськбуд-5» від 21.08.2013 року, від 19.05.2019 року було прийнято рішення про встановлення тарифів на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 11,90 на 1 кв.м.

Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 11.10.2016 року № 982, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01.06.2018 року № 936, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 07.06.2018 року № 962, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.

Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц)

В розрізі даного спору зобов`язання відповідачів оплатити комунальні послуги не урегульовано окремим договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг урегульовано публічним договором надання таких послуг, відповідно до якого відповідачі зобов`язані сплати вартість фактично отриманих ними комунальних послуг.

Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що за період з 01 травня 2019 року до 30 вересня 2020 року відповідачі заборгували установі позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 47 454,92 грн., заборгованість нарахована щодо нежилих приміщень загальною площею 227,9 в будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачам, що не спростовано останніми, та нарахована заборгованість підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками. (а.с. 22)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у Справі № 401/710/15-ц)

Таким чином, ураховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2020 року, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь окрім суми заборгованості за надані послуги у розмірі 46 104,17 грн., також і втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 536,98 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 813,77 грн. З урахування належності кожному з відповідачів частки у праві власності на дані нежитлові приміщення, суд приходить до висновку про пропорційність стягнення з кожного розміру заборгованості.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач ЖБК «Київміськбуд-5» уклав з адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» Договір про надання правничої допомоги № 18/06/2020 від 18 червня 2020 року, відповідно до умов яких Бюро бере за себе зобов`язання надати правничу допомогу з усіх питань, пов`язаних із правами позивача у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за житлово-комунальні послуги. (а.с. 17)

За даними акту приймання-передачі наданих послуг від 23 червня 2020 року, Бюро надано, а клієнтом ЖБК «Київміськбуд-5» прийнято наступні юридичні послуги: складення, підготовка до подачі та подача до Дніпровського районного суду м. Києва позовної заяви Клієнта до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення на користь Клієнта заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляції і 3% річних; кількість витрачених годин - 2 год 30 хв; вартість однієї години - 5000,00 грн., загальна вартість послуг - 12 500,00 грн. (а.с. 18)

Однак, згідно виписки по рахунку, ЖБК «Київміськбуд-5» сплачено за послуги правничої допомоги, надані адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» в розмірі 3 000,00 грн, призначення платежу «оплата за послуги з надання правничої допомоги згідно дог № 01/0712020 від 02.07.20 та акта від 02.07.20». Однак, як було зазначено вище судом, договір був укладений 18 червня 2020 року та акт виконаних робіт - 23 червня 2020 року.

Таким чином, стороною позивача до суду не було надано доказів належної оплати наданих послуг. Оскільки виписка з рахунку містить дані про сплату 3 000,00 гривень згідно іншого договору про надання правової допомоги. Крім того, сума зазначена в акті значно відрізняється від суми зазначеній у банківській виписці. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 102 грн. за ставкою станом на 01 січня 2020 року, що відповідає положенню ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто у розмірі 1051,00 грн. з кожного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 322, 526, 549, 551, 625 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» (ІК 22867627, м. Київ, вул. Р. Окіпної, б. 9) заборгованість за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2020 року, за надані послуги з утримання будинку у розмірі 30 736,11 грн., інфляційні втрати у розмірі 357,99 грн., 3% річних - 542,51 грн., а всього на загальну суму 31 636 (тридцять одна тисяча шістсот тридцять шість) гривень 61 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місяця проживання ан території України - відсутня) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» (ІК 22867627, м. Київ, вул. Р. Окіпної, б. 9) заборгованість за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2020 року, за надані послуги з утримання будинку у розмірі 15 368,06 грн., інфляційні втрати у розмірі 178,99 грн., 3% річних - 271,26 грн., а всього на загальну суму 15 818 (п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 31 копійка.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місяця проживання ан території України - відсутня) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» (ІК 22867627, м. Київ, вул. Р. Окіпної, б. 9) витрати по сплаті судового збору по 1051,00 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко