Провадження №2/428/84/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецаький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Голуб Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Жердєва С.М. ,

представника відповідача Ус О.О. ,

представник третіх осіб Семиряжко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у їх вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жердєв Сергій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у їх вихованні.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 30.07.2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний судом 12.09.2019 року.

В шлюбі народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких вона сплачує аліменти.

Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 16.11.2017 року місце проживання неповнолітніх дітей було визначено з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради 15.08.2019 року визначено способи її участі у вихованні дітей шляхом призначення часу для спілкування та виховання дітей щотижня (один день на тиждень) за місцем їх проживання в присутності соціального працівника ЦСССДМ за домовленістю між батьками.

Проте відповідач неодноразово порушував зазначене рішення виконкому та чинив їй перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом недопущення до зустрічей з ними. Лише декілька разів вона мала можливість спілкуватись з дітьми в присутності соціального працівника. Відповідач не надає їй можливості спілкуватись з дітьми по телефону. Декілька разів вона мала можливість побачити дітей у школі, які були дуже раді спілкуванню з нею. Крім того, встановлений рішенням виконкому спосіб її участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними не є достатнім для належного виховання дітей, спілкування з ними, що не дозволяє позивачу в повному обсязі виконувати свій батьківський обов`язок. Особисті конфлікти між нею та відповідачем не повинні порушувати інтереси дітей.

Просила суд:

зобов`язати відповідача не перешкоджати їй брати участь у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визначити способи її участі у вихованні дітей шляхом встановлення спілкування з дітьми за таким графіком:

- вільне спілкування матері з дітьми засобами телефонного, поштового зв`язку та за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення, що використовує доступ до мережі Інтернет, у будь-який день тижня без обмежень з урахуванням режиму дня дітей;

- безперешкодні побачення її з дітьми за місцем їх проживання та фактичного перебування у період хвороби, у вихідні та святкові дні, у дні їх народження (4 жовтня та 12 березня кожного року) не менше чотирьох годин у день;

- безперешкодне перебування дітей з матір`ю за місцем її проживання кожної суботи або неділі кожного місяця, у святкові дні, у дні народження дітей (4 жовтня та 12 березня кожного року) тривалістю не менше 6 годин на день з правом забирати дітей до місця проживання матері із ночівлею та вирішення питання про місце ночівлі дітей (зі місцем проживання матері чи батька) за згодою самих дітей;

- можливість разом з дітьми без будь-яких обмежень відвідувати культурно-розважальні заклади, заклади на території відпочинку, здійснювати прогулянки з дітьми в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртках, скверах, парках тощо), з урахуванням режиму дня дітей, стану здоров`я, інтересів, та без обмежень місця прогулянок;

- перебування дітей за місцем проживання матері під час зимових канікул тривалістю не менше 5 діб та під час літніх канікул тривалістю до 7 діб у кожному місяці літніх канікул, у період визначений за попередньою домовленістю з батьком та попереднім обговоренням і погодженням із дітьми;

- відвідування дітей у загальноосвітніх навчальних закладах, у яких останні навчаються, не перешкоджаючи навчальному процесу, а також бути присутньою на батьківських зборах у загальноосвітніх навчальних закладах, у яких навчаються діти;

- перебування дітей з матір`ю в інший зручний для обох сторін час, за попередньою домовленістю сторін, з попереднім узгодженням деталей зустрічей у телефонному режимі (з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей та інших факторів, які можуть спричинити перешкоджати зустрічам з дітьми).

28.12.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області.

07.04.2021 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі в справі правонаступників третіх осіб.

Позивач ОСОБА_1 підтвердила доводи, викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач не дає їй можливості спілкуватися з дітьми по телефону. Вона телефонувала сину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб привітати з днем народження. Відповідач з нею взагалі не спілкується, говорить, що у дітей все добре та забороняє їй спілкуватися з ними. Відповідач рішення виконкому від 15.08.2019 року №930 не виконує, посилаючись на карантин. Не було фактів, коли відповідач не пускав її на батьківські збори у школі. Про час проведення батьківських зборів у школі відповідач їй не повідомляв. Востаннє вона бачила дітей у березні 2020 року. Ніхто не забороняє їй надсилати листи дітям поштою, що нею не було зроблено. У відповідача вдома є інтернет, а у дітей є планшети, у зв`язку з чим можливо спілкуватися з дітьми через інтернет.

Представник позивача адвокат Жердєв С.М. підтвердив доводи, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача адвокат Ус О.О. заперечувала проти задоволення позову. Додатково пояснила, що коли у позивача було бажання бачитися з дітьми, то вона приїздила до відповідача та бачилися з дітьми. Під час карантину соціальний працівник не приїздить на зустрічі дітей з ОСОБА_1 , через що відповідач заперечує проти цих зустрічей. Доказів того, що відповідач перешкоджав зустрічам позивача з дітьми не надано. У дітей немає своїх мобільних телефонів. Коли ОСОБА_1 телефонувала бабі, то діти спілкувалися з нею. Позивачу не подобається те, як саме діти спілкуються з нею. ОСОБА_1 телефонувала ОСОБА_4 на мобільний номер НОМЕР_1 і повідомляла, що після відновлення роботи соціальних працівників будуть відновлені зустрічі з дітьми.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Шарнікова І.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково пояснила, що рішенням виконкому було надано ОСОБА_1 для спілкування з дітьми один день на тиждень.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області Семиряжко А.С. в судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог.

Неповнолітній ОСОБА_5 суду пояснив, що він живе з батьком у с. Борівське у приватному будинку, де у нього є своя кімната. Він не хоче бачитись з мамою. Декілька разів, 5-6 раз вона приїздила в смт. Борівське, останній раз це було в 2020 році. Матір приходила до нього в школу після уроків, проводжала його до зупинки. Він сів у машину разом з дідом, бабою і сестрою, а мама стояла на вулиці. Матір ображала його бабу та діда. Коли йому було п`ять років, то мама перестала жити з ними. З цього часу він іноді спілкувався з нею, матір телефонувала йому, але він не хотів з нею розмовляти. Матір передавала йому фрукти і цукерки, це йому подобалось.

Неповнолітня ОСОБА_6 суду пояснила, що в минулому році бачила маму перед карантином, мама приходила до школи. Дід і мама не дружать. Вона не скучає за мамою, бо та їх покинула. Це вона сама знає. Вона не хоче жити з мамою, зустрічатись з нею та проводити вихідні. Маму вона не любить.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що два роки та три місяці ОСОБА_1 не було, вони її розшукували і навіть хотіли позбавити батьківських прав. Раніше виконком дозволив їй бачитись з дітьми. Іноді ОСОБА_1 приїздила до дітей. Діти не хочуть спілкуватись з матір`ю. 06.03.2017 року ОСОБА_1 пішла до свого співмешканця, вона з сином три місяці розшукували дітей. Потім звернулись до органу опіки, ОСОБА_9 сказала, що фінансово дітей утримувати не зможе, тому віддала їх на проживання до батька. Під час зустрічей ОСОБА_1 з дітьми, останні стоять навпроти неї, але не спілкуються. Діти не хочуть спілкуватись зі своєю матір`ю і по телефону. Рік назад ОСОБА_1 приїздила до дітей, приблизно двічі дзвонила дітям. ОСОБА_1 сама привезла дітей і залишила їх батькові. До цього діти жили в с. Кудряшівка у матері ОСОБА_1 , а вони з сином протягом трьох місяців брали дітей на вихідні.

Вислухавши учасників справи та представників третіх осіб, неповнолітніх дітей, свідчення свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з 30.07.2011 року по 25.09.2017 року перебували в шлюбі, який був розірваний Сєвєродонецьким міським судом Луганської області 12.09.2019 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з батьком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , про що виконкомом Сєвєродонецької міської ради було прийняте відповідне рішення від 16.11.2017 року №555.

З 22.06.2018 року ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.09.2018 року сплачує на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради було визначено способи участі ОСОБА_1 у вихованні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом призначення часу для спілкування та виховання дітей щотижня один день на тиждень за місцем їх проживання у смт. Борівське за попередньою домовленістю між батьками та у присутності соціального працівника Сєвєродонецького ЦСССДМ, про що прийняте рішення від 15.08.2019 року №930.

23.02.2021 року було проведено обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що умови проживання ОСОБА_1 дозволяють брати на виховання та проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на підставі акту обстеження зробив висновок від 09.03.2021 року №885 про доцільність надати змогу ОСОБА_1 спілкуватись з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі матері у вихованні дитини, спілкуванні з нею, слід враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що матір, яка проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

В судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти побачень з матір`ю. Також повідомили про наявність конфлікту між їх матір`ю та батьками їх батька.

Зі свідчень свідка ОСОБА_8 встановлено, що під час зустрічей ОСОБА_1 з дітьми, останні стоять навпроти неї, але не спілкуються, діти не хочуть спілкуватись зі своєю матір`ю і по телефону.

Зазначене дає суду підстави зробити висновок, що у неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дійсно існує психоемоційне небажання спілкуватись з матір`ю, яке може бути викликано наявністю конфліктних відносин між останньою та батьками відповідача.

При цьому Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області зробив висновок про доцільність надати змогу ОСОБА_1 спілкуватись з її неповнолітніми дітьми за місцем її мешкання у с. Кудряшівка Кремінського району Луганської області.

Слід врахувати, що відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд наголошує, що, визначаючи способи участі матері у спілкуванні та вихованні дітей, слід враховувати, у першу чергу, інтереси дітей, їх бажання, вік, стан здоров`я, психоемоційний стан, прихильність до одного з батьків, оскільки під час судового розгляду сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, вирішуються не просто спірні питання між батьками, а визначається доля дітей, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Судом встановлено, що неповнолітні діти позивача не хочуть бачитись з нею та не виявляють бажання спілкуватись засобами телефонного зв`язку. З листопада 2016 року діти постійно проживають зі своїм батьком в смт. Борівське м. Сєвєродонецьк Луганської області та мають тісний психоемоційний зв`язок саме з ним.

Аналізуючи висновок органу опіки та піклування з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, який враховує виключно інтереси позивача та жодним чином не обґрунтований.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Водночас Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом визначення ОСОБА_1 часу для спілкування та виховання дітей щотижня у понеділок і четвер з 15-00 год. до 17-00 год. та щотижня у суботу в період з 10 год. до 14 год. за місцем проживання дітей у смт. Борівське, за виключенням часу, коли діти хворіють.

Визначаючи саме такий спосіб позивачу у спілкуванні та вихованні дітей, суд враховує інтереси дітей, їй звичний та сталий спосіб життя з батьком, наявність конфлікту між батьками відповідача та ОСОБА_1 , позитивну характеристику позивача за місцем її проживання.

В судовому засіданні діти повідомили про своє небажання дітей бачитись з матір`ю. При цьому суд вважає можливим ухвалити рішення, яке суперечить волі дітей, оскільки вважає, що спілкування матері зі своїми дітьми та участь у їх вихованні буде сприяти збереженню родинних зв`язків, чого діти в силу свого віку не усвідомлюють.

При цьому, враховуючи права матері на спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, суд вважає доцільним визначити позивачу місце для спілкування з дітьми за місцем їх проживання лише в присутності соціального працівника Центру соціальних служб м. Сєвєродонецька та за відсутності інших осіб, в тому числі батька, баби та діда дітей, що створить дітям більш комфортні умови і дозволить спокійно себе почувати в присутності матері.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дітьми, періодичність і тривалість зустрічей, в першу чергу, не нашкодить інтересам дітей, не завдасть шкоди їх режиму відпочинку, харчування, встановленому життєвому ритму, а також достатньою мірою враховує інтереси позивача.

Щодо решти позовних вимог суд відзначає, що під час розгляду справи не було встановлено, що відповідач перешкоджав позивачу бути присутньою на батьківських зборах у загальноосвітніх навчальних закладах, у яких навчаються діти, надсилати їм листи чи у інший спосіб спілкуватись засобами поштового зв`язку. На думку суду, позивач жодним чином не позбавлена чи обмежена у цих можливостях, проте не користувалась ними, про що сама повідомила в судовому засіданні.

Решта вимог позивача визначити способи її участі у вихованні дітей шляхом безперешкодного перебування дітей з матір`ю за місцем її проживання кожної суботи або неділі кожного місяця, у святкові дні, у дні народження дітей тривалістю не менше 6 годин на день з правом забирати дітей до місця свого проживання із ночівлею, можливість разом з дітьми без будь-яких обмежень відвідувати культурно-розважальні заклади, заклади на території відпочинку, здійснювати прогулянки з дітьми в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртках, скверах, парках тощо) та без обмежень відвідувати місця прогулянок, шляхом перебування дітей за місцем її проживання під час зимових канікул тривалістю не менше 5 діб та під час літніх канікул тривалістю до 7 діб у кожному місяці літніх канікул, жодним чином не враховує інтересів дітей, звичний і сталий спосіб їх життя з батьком, та свідчить лише про бажання матері максимально задовольнити свої потреби у спілкуванні з дітьми, без врахування їх інтересів і думки.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що вимога позивача визначити спосіб і участь її у вихованні дітей за згодою самих дітей презюмується, така умова є зрозумілою, встановлена загальними засадами права, а тому відсутня необхідність зазначати про це у рішенні суду, а здійснення примусового утримання людини проти її волі суперечить конституційним правам людини і громадянина в України, містить склад злочину, передбаченого КК України.

Вимога позивача визначити перебування дітей з нею в інший зручний для обох сторін час, за попередньою домовленістю сторін, з попереднім узгодженням деталей зустрічей у телефонному режимі (з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дітей та інших факторів, які можуть спричинити перешкоджати зустрічам з дітьми) сформульована не конкретно та надає позивачу можливість у будь-який зручний для неї час вимагати побачень з дітьми, тривалість яких жодним чином не визначена.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визначення ОСОБА_1 часу для спілкування та виховання дітей щотижня у понеділок і четвер з 15-00 год. до 17-00 год. та щотижня у суботу в період з 10 год. до 14 год. за місцем проживання дітей у смт. Борівське в присутності лише працівника Центру соціальних служб м. Сєвєродонецька, за виключенням часу, коли діти хворіють, та покладення на відповідача обов`язку не чинити їй перешкод у спілкуванні з дітьми у визначений судом час.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України оскільки позивач була звільнена судом від сплати судового збору за другу позовну вимогу та її позовні вимоги були задоволені частково, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити способи участі матері ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення ОСОБА_1 часу для спілкування та виховання дітей щотижня у понеділок і четвер з 15-00 год. до 17-00 год. та щотижня у суботу в період з 10 до 14 год. за місцем проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності лише працівника Центру соціальних служб м. Сєвєродонецька, за виключенням часу, коли діти хворіють.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 09.04.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Жердєв Сергій Миколайович, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача: адвокат Ус Оксана Олександрівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4.

Третя особа: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32.

Третя особа: Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32-а.

Представник третіх осіб: Семиряжко Альона Сергіївна, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32.

Суддя Ж. І. Кордюкова