УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 520/21444/18

провадження № 61-13489ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на об`єкт нерухомості у порядку спадкування

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду

м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна Ѕ частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ; припинення права спільної часткової власності на житловий будинок за вказаною вище адресою, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3

по Ѕ частці у праві власності на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,0252 га.

У січні 2019 року ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виділення

в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 77/100 частки у праві власності на житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_2 , яка в рівних частинах належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що складає 282,10 кв. м.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2019 року позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено.

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 , який не є учасником справи, надіслав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2020 року закрито.

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 17 червня 2021 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати і справу направити на новий розгляд

до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями

від 11 серпня 2021 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Бурлакова С. Ю.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Нормами статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вказану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження ухали апеляційного суду, і ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення цього строку, з посиланням на те, що повний текст ухвали апеляційного суду отримано 24 липня 2021 року, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором на копії конверта Одеського апеляційного суду.

Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваної ухвали..

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року відкрито провадження в справі.

04 лютого 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , в якому вона просила закрити апеляційне провадження у справі, в якому вона зазначила, що ОСОБА_1 є її рідним братом та братом ОСОБА_2 , однак його батько - ОСОБА_7 склав заповіт щодо всього майна на ОСОБА_2 та позбавив ОСОБА_1 права на спадкування.

22 липня 2020 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому вона просила закрити апеляційне провадження, оскільки оскаржуване судове рішення не стосується прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питанням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, предметом первісного позову є виділення в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна Ѕ частку у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 ; припинення права спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ; визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частці у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 0,9252 га за вказаною адресою.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 змінив прізвище з « ОСОБА_1 »

на « ОСОБА_1 ».

09 лютого 2012 року об 11:00 год ОСОБА_7 склав заповіт, який посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І. П., відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, та взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому та на що він законом матиме право він заповідає ОСОБА_2 , під час її смерті - ОСОБА_10 . Одночасно ОСОБА_7 зазначив, що позбавляє права на спадкування

ОСОБА_1 та ОСОБА_12

02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Луб І. В. із заявою про прийняття спадщини після її батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 березня 2018 року Приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луб І. В. видані ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину

за заповітом.

Відповідно до частини першої статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати

у майбутньому.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України прийшов до обґрунтованого висновку про закриття апеляційного провадження, оскільки рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2019 року не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі

№ 668/17285/13-ц.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Із касаційної скарги, убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.

Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності

на об`єкт нерухомості у порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майн.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська