Справа № 758/6766/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

20 серпня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Гайдай К. В.,

учасники справи:

позивача ОСОБА_1 не з`явився,

представник позивача ОСОБА_2 з`явився,

відповідач ОСОБА_3 не з`явився,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача суму позики у розмірі 30 000,00 доларів США, три проценти річних з простроченої суми у розмірі 635,35 доларів США та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31 серпня 2019 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, у відповідності до якого позивач позичив відповідачу спірну суму. Відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобов`язання, а тому просить стягнути спірні кошти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання судових витрат.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

26 травня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

15 липня 2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва у справі №758/6766/21 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю з підстав викладених у позовній заяві та просив такий задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, 31 серпня 2019 року сторони уклали договір позики, предметом якого були грошові кошти у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, що на момент укладення договору складає еквівалент у розмірі 754200,00 (сімсот п`ятдесят чотири тисячі) грн по офіційному курсу НБУ. Зазначені кошти відповідач зобов`язався повернути до 01 вересня 2020 року (пункти 1, 2 договору). У матеріалах справи міститься також копія розписки, згідно якої ОСОБА_3 «… взяв в борг у ОСОБА_1 30 000,00 доларів США та зобов`язується їх повернути через 1 рік у чому розписуюсь. Ця розписка є доповненям до укладеного договору 31.08.2019». Дані обставини встановлені з завіреної копії договору позики, яка відповідає оригіналу зазначеного договору оглянутого у судовому засіданні 20 серпня 2021 року.

У зв`язку із невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами ст. ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом.

Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.

Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики станом на 17.05.2021 року складає 30635,35 доларів США та складається з основної суми боргу у розмірі 30 000,00 доларів США, та трьох процентів річних з простроченої суми у розмірі 635,35 доларів США. Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів неправильного його нарахування відповідачем не подано.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 8464,55 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 8464,55 грн.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що 17 травня 2021 року між позивачем та адвокатом Клунко О.М. укладено договір про надання правової допомоги №20-21, який міститься у матеріалах справи.

Отримання винагороди виконавця за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначені розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосується виконання доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю виконавцем інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів замовника; особливі або додаткові вимоги замовника стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин виконавця із замовником; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація виконавця.

Відповідно до п.4.5 зазначеного договору визначено, що визначений угодою гонорар може бути в наступному змінений Виконавцем v зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути визначено відповідно до даної угоди. Визначений сторонами гонорар не може

бути меншим за мінімальний розмір гонорару, встановлений відповідно до Рекомендацій.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: розрахунок суми витрат від 18.05.2021 згідно з яким сума таких витрат становить 14 000,00 грн, а саме: надання першочергової усної консультації (20 хв.) - 500, 00 грн; консультація із вивченням документів (1 год.) - 1000,00 грн; підготовка та подача позовної заяви з додатками (3 год.) - 6000,00 грн; досудова підготовка до слухання справи у суді першої інстанції (1 год.) - 500, 00 грн; участь у підготовчому засіданні (1 год.) - 1500,00 грн; представництво інтересів позивача у суді першої інстанції (1 год. до 3 засідань) - 4500,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, тривалість судового засідання 20.08.2021 за участю представника позивача, складність справи, яка стосується стягнення боргу за договором позики, досвід адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000203 від 28.09.2017), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної заяви про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 139, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 серпня 2019 року у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США та 3% річних за період з 02 вересня 2020 року по 17 травня 2021 року у сумі 635,35 доларів США (шістсот тридцять п`ять доларів США 35 центів).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 8464,55 грн (вісім тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні 55 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а в решті - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець