Справа № 348/1662/19
Провадження № 22-ц/4808/616/21
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О. Я.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду в складі судді Міськевич О.Я., ухвалене 02 лютого 2021 року в м. Надвірній Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 12 лютого 2021 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпі 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що разом з сім`єю проживає по АДРЕСА_1 . По сусідству проживає батько її чоловіка - ОСОБА_2 . На протязі тривалого часу в них склалися неприязні відносини. Перебуваючи в агресивному стані відповідач умисно нищить майно, чим завдає матеріальної шкоди. Так, в період з 04 по 11 травня 2019 року він пошкодив вхідні двері запасного виходу, 07 червня 2019 року у вечірній час вирвав з будинку ринву та кріплення до неї. Також 23 липня 2019 року пошкодив частину огорожі, а саме профнастил. З приводу таких неправомірних дій вона зверталась до правоохоронних органів. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 2 564,40 грн спричиненої матеріальної шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 02 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння майнової шкоди та її розміру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що факт пошкодження майна встановлено матеріалами перевірки за її зверненнями до Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області. Окрім того, на підтвердження вини ОСОБА_2 у заподіянні шкоди вона подала відеозапис. Оскільки такий не відтворювався під час перегляду у судовому засіданні, вона запропонувала переглянути наявну в неї копію. Проте суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання.

Помилковим вважає і висновок суду щодо ненадання нею доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Зважаючи на те, що на момент звернення до суду із даним позовом було проведено заміну пошкодженого майна нею представлено документи про їх вартість. Однак суд першої інстанції не дав їм належної оцінки при вирішенні цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Капак В.М. покликається на безпідставність доводів скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що позивачка проживає по АДРЕСА_1 . У будинку АДРЕСА_1 проживає відповідач (а.с.7-8). Сторони по справі перебувають у неприязних стосунках, що ними не оспорюється.

04 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області із заявою за фактом словесної суперечки із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події за №2815. 11 травня 2019 року вона подала на ім`я начальника відділу поліції заяву про вжиття заходів до її свекра ОСОБА_2 , який у період часу з 04 по 11 травня 2019 року з хуліганських спонукань, перебуваючи з її сім`єю у неприязних відносинах пошкодив задні двері житлового будинку (а.с. 10).

За результатами розгляду звернення позивачки працівниками Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області встановлено, що на протязі тривалого часу між нею та батьками її чоловіка існують неприязні відносини. Між ними виникають словесні суперечки, зі слів заявниці, через те, що свекор та свекруха сиплять в каналізацію сміття, розбили люк від каналізації та ображають її нецензурними словами. Також в минулому неодноразово пошкоджували її дерев`яну огорожу та металічні ринви. За результатами розгляду звернення від 04 травня 2019 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проведено профілактичну бесіду про недопущення вчинених протиправних дій відносно ОСОБА_1 (а.с.113).

За змістом листа Надвірнянського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області матеріали перевірки ЄО №2975 від 11 травня 2019 року долучено до матеріалів перевірки ЄО №2815 від 04 травня 2019 року (а.с.11).

Також 07 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до відділу поліції заяву, в якій зазначила, що відповідач відрізав ринву та забрав до свого будинку. Після спроб повернути таку ОСОБА_2 взяв сокиру та спричинив їй тілесні ушкодження (а.с.14). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 порушено кримінального провадження 0000441 (а.с.20).

У подальшому 23 липня 2019 року позивачка звернулась до територіального органу поліції із заявою про прийняття заходів до свекра, який пошкодивши частину огорожі завдав їй матеріальні збитки вартістю 1 200,00 грн (а.с.17).

Як вбачається зі змісту довідки від 05 серпня 2019 року за результатами розгляду цього звернення в ході перевірки встановлено, що між сторонами на протязі тривалого часу існують неприязні відносини, в тому числі, і з приводу меж земельної ділянки. Так, 23 липня 2019 року ОСОБА_2 ударами ніг пошкодив її металічну огорожу завдавши матеріальної шкоди на суму близько 1 500,00 грн. Опитаний по даному факту відповідач пояснив, що він дійсно копав ногами огорожу, оскільки невістка загородила йому проїзд до будинку та відмовляється відновити такий. За результатами цієї перевірки з останнім проведено профілактичну бесіду про недопущення протиправних дій в майбутньому (а.с. 128).

Вказані матеріали витребовувалися судом першої інстанції та оглядалися в судовому засіданні.

Згідно комерційної пропозиції № JА-00373 від 26 липня 2019 року вартість виробу «Вікна №1», площею 0,918 кв.м складає 1 860,00 грн (а.с. 12). При цьому хто є замовником виробу не зазначено. За змістом комерційної пропозиції № JА-00533 від 21 листопада 2019 року ОСОБА_1 замовила виріб «Вікно №1», площею 0,918 кв.м, вартістю 1 989,39 грн, монтаж 50,00 грн, доставка 100,00 грн (а.с.53).

Відповідно до рахунків від 21 листопада 2019 року №8693, №8694, №8695 від 21 листопада 2019 року підтверджено оплату та відвантаження 3 хомутів, ціною 61,50 грн за один (а.с.56-58). Вартість профнастилу Т-14 3005 (0,45) 2-х стороннього L-1,50, кількістю 3,420 кв.м становить 581,40 грн, що підтверджується рахунком №4415 від 26 липня 2019 року на відвантаження продукції (а.с.55). Разом з тим в цих рахунках вказано прізвище « ОСОБА_6 » без зазначення ініціалів.

В силу частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Юридичною підставою деліктної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Його складовими елементами є: протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вина заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільним-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що особа, яка вимагає відшкодування матеріальної шкоди, повинна довести факт заподіяння шкоди, розмір понесеної шкоди, безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила шкоду, та самою шкодою. А відповідач має довести, що така шкода завдана не з його вини. При цьому презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди.

Оскільки позивачкою не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що внаслідок неправомірних дій відповідача були пошкоджені двері, кріплення ринви та частина огорожі, і такі потребували заміни, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що факт пошкодження майна доведено матеріалами перевірки її звернень до Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції Івано-Франківської області не заслуговують на увагу, оскільки такими не встановлено обставин заподіяння шкоди.

Не підтверджують обставини щодо пошкодження майна і фотографії та відеозаписи, які знаходяться на долученому до апеляційної скарги диску. При цьому під час перегляду диску апеляційним судом також не вдалось відтворити два файли відеозаписів.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків місцевого суду та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Зважаючи на результати перегляду справи судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

В силу вимог пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись статтями 374, 375, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Надвірнянського районного суду від 02 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 14 квітня 2021 року