Провадження № 2/127/2556/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

16.08.2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , яка є невісткою позивача та ОСОБА_3 , яка є онукою позивача. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 29.12.2010 року не проживають у спірній квартирі, участі в оплаті комунальних платежів не беруть. Реєстрація місця проживання відповідачів в квартирі порушує права позивача як власника, а саме володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

До судового засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відзив на позовну заяву від відповідачів до суду не надходив.

Свідок ОСОБА_4 , яка проживає в одному будинку із позивачкою, в квартирі НОМЕР_1 і є її сусідкою багато років, в судовому засіданні суду пояснила, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживає багато років лише одна ОСОБА_1 , а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають в цій квартирі, вона їх ніколи не бачила.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу №691 від 27.06.1996 року, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Вказана квартира не перебуває під арештом, забороною, тощо, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 30).

Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 15.06.2021 року №41382 та №41383, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-24).

Також довідками від 24.05.2021 року та 25.06.2021 року, виданими ОСББ «Аврора-В» підтверджується, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (син) та відповідачі - ОСОБА_2 (невістка) та ОСОБА_3 (онука) (а.с. 8, 31-32).

Відповідно до акту від 08.06.2021 року, складеного сусідами позивача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, однак не проживають з 29.12.2010 року (а.с. 9, 33).

З показів свідка ОСОБА_4 встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, однак не проживають багато років.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтями 321, 391 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наведене свідчить про те, що при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін відсутності такої особи та поважність причини цієї відсутності.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, однак не проживають з 29.12.2010 року без поважних причин більше року, не сплачують за комунальні послуги.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають більше року без поважних причин, а наявність реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані, однак не проживають з 29.12.2010 року порушують права та інтереси позивача щодо володіння та розпорядження належною їй власністю.

За клопотанням позивача, суд залишає судові витрати за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 65, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18.08.2021 року.

Суддя: