Справа № 524/3314/21
Провадження №2/524/2548/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого судді Вінтоняк Н.Д., за участю секретаря судового засідання Воблікової І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Зазначає, що 23 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер.

Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини фактично припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з нею.

Відповідач надав заяву про визнання позову.

Представник третьої особи надав до суду рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №929 від 16.07.2021 року про затвердження висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 29).

Позивач просила позовні вимоги задовольнити, розглядати справи у відсутність, про що надала відповідну заяву.

Відповідач позов визнав, просив розглядати справи у відсутність, про що надав відповідну заяву.

Представник виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність .

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, 23 лютого 2013 року відділом РАЦС адміністрації Московського району міста Мінськ між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 228 (а.с. 14).

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-7).

Сторони не заперечують, що спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюбні відносини припинені.

Згідно зі ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 не виявила бажання змінити прізвище, а відтак після розірвання шлюбу залишається прізвище « ОСОБА_5 »

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дитини сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У своїй постанові від 16 січня 2019 року по справі № 487/2480/17 Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду визначив, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Мати та батько дитини після припинення шлюбних відносин проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти.

За даними висновку орану опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 липня 2021 року № 929, малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок з усіма комунальними зручностями. Умови проживання та санітарно-гігієнічні умови задовільні.

15 червня 2021 року спеціалістами служби у справах дітей за адресою: АДРЕСА_2 було відвідано батька дитини, ОСОБА_2 , але потрапити до помешкання не виявилося можливим.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього разом з матір`ю.

Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олсон проти Швеції" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_2, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення у справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09).

Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, утримує її, бере участь у її розвиткові, створює належні умови проживання та виховання доньки.

Суд, враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого доцільно визначити проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, згоду батька, приходить до висновку, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів малолітнього ОСОБА_3 , найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення місця мешкання разом з матір`ю, а відтак наявні підстави для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1816 грн. 00 коп.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 7,150, 155, 160-161, 171 СК України , ст. ст. 2-5, 7-13, 17, 76-81, 141, 206, 258-259, 263- 265, 352, 354-356 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 лютого 2013 року відділом РАЦС адміністрації Московського району міста Мінськ між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 228, - розірвати.

Шлюб вважати розірваним після набрання рішенням законної сили.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тразом з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , адреса місцезнаходження: м. Кременчук, пл. Перемоги, 2.

Повний текст рішення складено 18.08.2021 року.

Головуючий суддя: Н.Д. Вінтоняк