Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/325/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.04.2021смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Кривенко О.В.,

за участі секретаря Маташнюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання зобов`язання за договором припиненим,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Доманівського районного суду Миколаївської області з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" про визнання припиненим виконанням, проведеним належним чином, договір про надання банківських послуг № SAMDN413 укладеного 09.09.2009 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані ти, що з 09.09.2009 року позивач ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк". В 2009 році шляхом підписання анкети-заяви ним було отримано кредитну картку "Універсальна".

До 2017 року позивач систематично користувався кредитними коштами в межах відновлювальної кредитної лінії. При цьому АТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку здійснював збільшення кредитного ліміту.

Також, 15.12.2016 р. ОСОБА_1 підписано нову анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк".

До квітня 2017 р. позивач користувався кредитними коштами Банку в межах відновлювальної кредитної лінії.

При цьому, увесь період користування послугами Банку позивачем здійснювалось періодичне погашення заборгованості та за потребою знову здійснювалось використання кредитних коштів.

З квітня 2017 року позивач не користується кредитними коштами АТ КБ "ПриватБанк", проте, останній на власний розсуд в односторонньому порядку здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами, застосовував неустойку та здійснював списання належних позивачеві коштів.

Позивачем було отримано від АТ КБ "ПриватБанк" виписку по кредитних картках відповідно до якої Банк, на власний розсуд, станом на 01.12.2019 р. визначив сукупну заборгованість за використання кредитних коштів у розмірі 132,912,40 грн., яка на думку Банка утворилась у період з 17.06.2013 р. по 01.12.2019 р.

Відповідно до вказаної виписки позивачем за період з 17.06.2013 р. по 01.12.2019 р. сплачено 96 196,67 грн., при цьому кредитних коштів позивачем фактично використано на суму 59 384,80 грн. таким чином, заборгованість у розмірі 132 912,40 грн., яку Банк

пропонує сплатити позивачеві, складає безпідставно нараховані банком відсотки за користування кредитними коштами (за визначеною Банком в односторонньому порядку відсотковою ставкою), неустойка, страхові платежі.

Як вбачається із виписки Банк керувався та керується "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті та які, на думку Банку, разом із анкетами-заявами складають між АТ КБ "ПриватБанк" та позивачем ОСОБА_1 . Договір про надання банківських послуг № SAMDN413 від 09.09.2009 року.

З такою позицією Банку позивач ОСОБА_1 не погоджується та зазначає, що існує обов`язок повернути лише кошти Банку безпосередньо використанні позивачем (тіло кредиту), проте, враховуючи, що ОСОБА_1 згідно виписки, наданої Банком, використав грошові кошти АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 59 384,80 грн., а перерахував Банку 96 196,67 грн. то фактично позивач перед Банком виконав всі зобов`язання.

Враховуючи зазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив визнати припиненим виконанням, проведеним належним чином, договір про надання банківських послуг № SAMDN413 укладеного 09.09.2009 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19 травня 2020 р. відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву про розгляд позовної заяви за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з`явився, при направленні до суду 24.12.2020 р. пояснень щодо предмету позову просив справу розглядати без участі представника АТ КБ "ПриватБанк" в позові просив відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" надав до суд копію заяви-анкети від 13.10.2009 р. підписаної ОСОБА_1 ; копію довідки про умови кредитування (тарифи) від 13.10.2009 р. підписана ОСОБА_1 ; виписку за картковим по договору ОСОБА_1 ; довідку банку про перелік та строк дії карток, які були оформлені ОСОБА_1 для обслуговування його договору.

В письмових поясненнях зазначив, що строк дії останньої картки ОСОБА_1 складає останній день місяця вказаного в довідці, та строк дії картки № НОМЕР_1 (08/20), тобто - 31.08.2020 р.

Також, зазначив, що відображення операції із застосуванням різних видів електронних платіжних засобів за одним рахунком здійснювалося банком на підставі п.2.10 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою правління НБУ №137 від 19.04.2005 р.; п. 3.4 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого постановою правління НБУ №223 від 30.04.2010 р. та п.4 Розділу ІІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ №705 від 05.11.2014 р.

Укладення договорів із фізичними особами в АТ КБ "ПриватБанк" здійснюється в порядку ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до стандартних умов, зокрема до Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Відповідно до вимог ст. 207 ЦК України письмова форма правочинну вважається дотриманою, якщо його зміст зафіксовано у одному або кількох документах.

В даному випадку в матеріалах справи міститься Довідка про умови кредитування та заява позичальника, в якій зазначено, що останній ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку наданими йому в письмовій формі та погодився, що разом із заявою ці документи складають договір про надання банківських послуг.

Так, після укладення договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 тривалий час користувався кредитною карткою, при здійснені операцій за рахунком здійснювалися

платежі понад залишок коштів на рахунок, що згідно із ст. 1069 ЦК України свідчить про отримання кредиту ОСОБА_1 .

При цьому ОСОБА_1 на протязі 2009 р. - 2017 р. виконував умови користування кредитом не допускаючи прострочення заборгованості, що вказує на прийняття умов договору надання банківських послуг в тому числі щодо первісної процентної ставки - 2,5 % на місяць (30% на рік). Представник відповідача росив при ухваленні рішення врахувати

письмові пояснення відповідача та повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим слід відмовити.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 13.10.2009 р. ОСОБА_1 від АТ КБ «Приватбанк», була видана кредитна картка "Універсальна" 55 днів пільгового періоду № НОМЕР_2 із строком дії 08/15 з кредитним лімітом 500 грн. та базовою ставкою 2,5% на місяць, яка в подальшому перевипускалася на картку № НОМЕР_3 зі строком дії 03/16, № НОМЕР_4 зі строком дії 04/18 та НОМЕР_1 , що відповідає строку дії останньої картки - серпень 2020 р., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, про що свідчить копія анкети-заяви від 13.10.2009 р.

Із заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодився, що заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифи, складають собою договір про надання банківських послуг.

Також у заяві зазначено, що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи були надані для ознайомлення відповідачеві в письмовому вигляді.

Також, ОСОБА_1 15.12.2016 року підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку

Окрім того, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки 'Універсальна, 55 днів пільгового періоду' , 13.10.2009 року ОСОБА_1 погодився з фінансовими умовами наданими йому Банком та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Вказана довідка містить підпис ОСОБА_1 та ним не оспорювалась.

Відповідно до виписки по картці НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_1 за період 17.08.2013 р. - 31.12.2018 р. всього витрат - 151 914,86 грн., надходжень 81 990,89 грн., за період 20.01.2019 р. - 20.11.2019 р. витрат - 65 545,21 грн., надходжень 14 205,78 грн., баланс на початок періоду :-75 266,07 грн. на кінець: -126 605,50 грн.; за період 02.11.2019 р. -02.12.2019 р. витрат - 6 306,90, надходжень 0,00 грн., баланс на початок періоду: -126 605,50 грн., на кінець періоду: -132 912,40 грн.

Згідно до виписки по картці НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_1 за період 17.06.2013 р. -20.11.2019 р. витрат - 222 841,27 грн., надходжень - 96 246,67 грн., сума комісій - 2 523,66 грн.; баланс на початок періоду: - 10,90 грн., на кінець періоду: - 126 605,50 грн.

Згідно інформації, зазначеної у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти позивача по справі ОСОБА_1 , останньому 10.11.2009 р. був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_2 із встановленим кредитним лімітом 500,00 грн., який 25.11.2010 р. збільшений до 600,00 грн., 27.12.2010 р. до 700,00 грн., 27.02.2011 р. до 800,00 грн., 25.04.2011 р. до 1000,00 грн., 15.11.2011 р. кредитний ліміт був знижений до 890,00 грн., та 28.12.2011 р. до 790,00 грн., 12.09.2013 р. кредитний ліміт збільшено до 5 000,00 грн. з процентною ставкою 2,5 % на місяць по кредитними операціями до 31.08.2014р

2,9 % - за операціями з 01.09.2014 р., 30.04.2015 р. ставка за використання кредитного ліміту становить 2,5 % на місяць до 01.09.2014 р., 2,9 % за операції з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р., 3,6 % - за операції з 01.04.2015 р., 15.12.2016 р. кредитний ліміт збільшено до 15 000,00 грн. з відсотковою ставкою 3,5 %, 13.04.2017 р. ліміт збільшено до 39 000,00 грн. з відсотковою ставкою 3,5 %. Станом на 23.12.2020 р. заборгованість становить 123 268,35 грн.

Факт встановлення на картковий рахунок позивача кредитного ліміту в зазначених вище розмірах та використання ним наданих кредитних коштів, в тому числі, шляхом зняття готівки, придбання продуктів та оплати послуг мобільного зв`язку підтверджується випискою по картковому рахунку позивача ОСОБА_1 згідно укладеного між сторонами договору.

Позивачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування ним кредитними коштами, а також здійснення платежів на погашення отриманого кредиту в зазначених розмірах.

Надані банком довідка про умови кредитування, анкета-зява містять підписи позивача ОСОБА_1 про його ознайомлення з ними.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст.ст. 525, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року в справі № 3-123гс14 зроблено висновок, що «зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

В ч. 1 ст. 13 ЦК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, в ч. 3 ст. 13 ЦПК України вказано, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, саме на позивача покладаються негативні наслідки не здійснених ним дій щодо надання суду розрахунку в спростування розрахованої суми заборгованості наданої відповідачем.

Так, позивачем не надано жодного належного розрахунку суми заборгованості та підтверджень її погашення в обґрунтування позовних вимог.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів в підтвердження факту, що станом на 15.05.2020 року позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором своєчасно, належним чином і повністю.

В позові позивач вказував на те, що розмір непогашеної заборгованості не визначено, що спростовується наданим представником відповідача розрахунком.

Позов не обґрунтовано належними правовими підставами, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що погашення позивачем суми виконано повністю, тобто повне виконання належним чином зобов`язання сторін. Таким чином права та обов`язки сторін зобов`язання не припинено. Між сторонами існує спір щодо суми нарахованої заборгованості, що не є предметом розгляду в межах даного провадження, оскільки суд розглядає спори виключно в межах підставі і предмету звернення, вказаних позивачем в письмовій заяві. При цьому розмір нарахованої заборгованості та оспорювання періодів її нарахування підлягають розгляду в порядку позовного провадження щодо стягнення заборгованості.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання зобов`язання за договором припиненим - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п. 15.5 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Миколаївського апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Суддя : О. В. Кривенко