Справа № 451/469/19 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/195/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО Медсервіс» на рішення Радехівського районного суду Львівської області в складі судді Семенишин О.З. від 17 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО Медсервіс», Акціонерного товариства «Укртрансгаз», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» (м. Киів, вул. Антоновича, 12 ,) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму страхового відшкодування в розмірі 100000 гривень (сто тисяч гривень) 00 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), матеріальну шкоду у розмірі 30717 гривень (тридцять тисяч сімсот сімнадцять гривень) 00 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати за проведення експертного дослідження у розмірі 1015 гривень (тисяча п`ятнадцять гривень) 20 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати за послуги евакуатора у розмірі 3700 гривень (три тисячі сімсот грн.) 00 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати за послуги адвоката у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» (м. Київ, вул. Антоновича,122, ), Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1000(одна тисяча гривень) 00 копійок сплаченого судового збору.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ, вул. Коловоський узвіз, буд. 9/1,), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» (м. Киів, вул. Антоновича,122, ), в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 469 (чотириста шістдесят дев`ять гривень) 30 копійок сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржили АТ «Укртрансгаз» та ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс».

В апеляційній скарзі АТ «Укртрансгаз» просять скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, витрати по сплаті судового збору понесені Відповідачем 2 при оскарженні судового рішення у даній справі, покласти на Позивача.

Вважають рішення таким, що прийнято при неповному з`ясувані судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права. Вважають, що приймаючи рішення, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність беззаперечної вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 у вчиненні ДТП. Вказують, що транспортно-трасологічна експертиза не встановлює беззаперечну вину ОСОБА_2 та відсутня вина ОСОБА_1 , а лише частково надає відповіді на запитання, які були поставлені до вирішення. Окрім цього, на одне із запитань, які були надані експерту у експертизі конкретної відповіді не було надано (щодо швидкості руху легкового автомобіля під керуванням Позивача), у зв`язку з відсутністю вихідних даних для такого дослідження. Враховуючи вищевикладене, можна прийти до висновків щодо наявності вини Позивача у ДТП, проте, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, прийшов до протилежних висновків про наявність вини ОСОБА_2 , за відсутності, на думку Відповідача 2, достатніх доказів для цього. Зазначають, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували реальні витрати Позивача на проведення ремонту пошкодженого автомобіля, проте, суд першої інстанції визнав встановленими обставини щодо розміру матеріального збитку на підставі висновку експертного дослідження від 15.02.2018 №9/3. Вказують, що постанова Радехівського районного суду Львівської області від 22.12.2018 у справі №451/116/18 не містить висновків щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому не може встановлювати вину особи, а отже, мати преюдиційне значення для даної справи №451/469/19. Також вважають, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги Позивача та стягнув з АТ «Укртрансгаз» 5000 грн. витрат за послуги адвоката.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Не погоджуються з прийнятим рішенням та вважають його незаконним та необгрунтвоаним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та вимог ст. 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення та є таким, що підпадає під ознаки для його скасування. Вказують, що постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22.12.2018 року у справі №451/116/18, ухваленою суддею Семенишин О.З., не встановлено протиправності дій та вини у заподіянні шкоди (спричинення ДТП) водія ОСОБА_2 , судом при ухваленні даної постанови не досліджувалися та не встановлювалися обставини ДТП, а відтак відсутні преюдиційні факти для вирішення спору про відшкодування майнової шкоди. Зазначають, що районним судом взагалі було прийнято рішення без наявних в справі належних та допустимих доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та настанням ДТП. Звертають увагу, що є всі підстави вважати, що саме позивач, чий автомобіль крім того, що виступав за межі своєї смуги, виявивши перешкоду/небезпеку у вигляді зустрічного транспорту, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п.12.3 ПДР України). Таким чином, позивач не довів причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 та наслідками ДТП, а суд ухвалив рішення за відсутності встановлення наявності всіх складових правопорушення, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення, апеляційних скарг, відзивів на них, заперечення на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4,13, 81, 89, 133, 137, 141, 263, ч.6 ст. 82 ЦПК України, ст.ст. 124, 280, п. 7 ст. 247 КУпАП, п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 23, 979, 1167, 1172, 1194, ч.ч. 1,2 ст. 1187, п.1 ч.1 ст. 1188, ч.2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, постанову Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/18319/16, постанову Верховного суду від 16.05.2018 у справі №524/1629/16-ц, п.п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.п. 4, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди», постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п.п. 5,18 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пункт 2.2 Правил дорожнього руху, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України», п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України», п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» від 6.09.2005 року, §58 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» №4909/04, § 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі Проніна проти України №63566/00, та задовольняючи частково позов, виходив з того, що 19 січня 2018 року о 18 годині 30 хвилин на автодорозі Червоноград - Броди в с. Новий Витків Радехівського району Львівської області після проїзду знаків населений пункт на своїй полосі руху, автомобіль AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , отримав пошкодження лівого переднього колеса через те, що автомашина КРАЗ 6444, реєстраційний номер НОМЕР_3 з траком напівпричепом під керуванням ОСОБА_2 , не вписавшись в поворот та не обравши безпечної дистанції, виїхав на його полосу руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП (справа №451/116/18). За наслідками даної ДТП було складено протоколи про адміністративне правопорушення за порушення п. 13.1. ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП, серії БД№083631 відносно позивача та серії БД№083639 відносно ОСОБА_2 . Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 19.03.2018 (справа №451/117/18) провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22.12.2018 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрито відповідно до ст. ст. 38, 247 КУпАП. Постанови не оскаржувалися учасниками справи та набрали законної сили. Суд встановив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Згідно з висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №1887 від 16.05.2018, складеним за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , місце зіткнення автомобілів КРАЗ-6444, д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом Trailer Qdz 9490, д.н.з. НОМЕР_4 , та AUDI А-4, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться на лівій смузі руху, виходячи з напрямку в сторону м. Червоноград, поблизу лінії горизонтальної розмітки 1.1, в районі початку сліду лівого переднього колеса автомобіля AUDI А-4, тобто на смузі руху автомобіля AUDI А-4. Згідно з висновком експерта судової автотехнічної експертизи №1888 по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , складеного 01.06.2018 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, з технічної точки зору, величина швидкості руху автомобіля «Ауді А4» визначається не менше значень 24,4/30,9 км/год, але оскільки сліди лівого колеса автомобіля «Ауді А4» могли не відображатися повною мірою на дорожньому покритті, та без урахування втраченої енергії на контактування з зустрічним автомобілем та опору руху до кінцевої зупинки автомобіля «Ауді А4» на значну відстань приблизно 170 м від місця можливого зіткнення (де починається слід переднього колеса), розрахована швидкість є мінімальна від реальної. При цьому в даному висновку зазначено, що встановити швидкість вказаного автомобіля «Ауді А4» з урахуванням подоланої ним відстані від закінчення сліду пошкодження лівого колеса до кінцевого місця розташування не виявляється можливим з причин відсутності у вихідних даних інформації про характер руху автомобіля «Ауді А4» після закінчення сліду пошкодження лівого колеса до місця його кінцевого розташування, в частині наявності/відсутності опору котіння для коліс автомобіля «Ауді А4», відсутності даних, на якій передачі автомобіль «Ауді А4» пересувався до зупинки, також відсутні дані по прийняттю/неприйняттю водієм автомобіля «Ауді А4» заходів гальмування та інших прийомів керування (справа №451/116/18). Так, на підставі зазначеного суд зробив висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що встановлено також Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22.12.2018 року, з мотивувальної частини якої вбачається, що адміністративне правопорушення було вчинене ОСОБА_2 19 січня 2018 року. Отже, з матеріалів справи суд зробив висновок, що своїми діями водій КРАЗ-6444 д.н. НОМЕР_3 з напівпричепом Тrаіllеr Qdz 9490, д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 , грубо порушуючи правила ПДР здійснив зіткнення на зустрічній смузі із автомобілем «Ауді А4» р.н.з. НОМЕР_2 , який належить Позивачу, чим і спричинив матеріальні збитки останньому. Згідно висновку експертного дослідження №9/3 від 15.02.2018, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки AUDI А-4 Allroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 до моменту його проходження внаслідок ДТП, становила 580950,59 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки AUDI А-4 Allroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 становить 256861,19 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику представленого на дослідження автомобіля марки AUDI А-4 Аllroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 становить 130717,30 грн. Щодо посилання відповідачів на те, що експертне дослідження №9/3 від 15.02.2018р., не містить попередження експерта про те, що експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, то такий висновок не потребує попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до Наказу №591 від 17.07.2017р., «Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України». На відміну від висновку експерта за результатами проведення судової експертизи, який таке попередження передбачає. Суд зазначив, що за своєю структурою висновок експертного дослідження складається з трьох частин: вступної, дослідницької та висновків. У вступній частині викладаються відомості про ініціатора та дату звернення (хто і коли звернувся) до ДНДЕКЦ, НДЕКЦ щодо проведення експертного дослідження. При цьому відомості про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до Кримінального кодексу України не зазначаються (пункт 6 Розділу VI. Складові частини висновку експерта, експертного дослідження, повідомлення про неможливість проведення експертизи, клопотання експерта Наказу №591 від 17.07.2017р., «Про затвердження Інструкції з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України»). Зважаючи на вище наведене, у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України даний доказ визнано судом належним, допустимим та достовірним. Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» суму страхового відшкодування в розмірі 100 000 гривень (сто тисяч гривень) 00 копійок в користь позивача суд зазначив, що 21.11.2017 між ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» та АТ «УКРТРАНСГАЗ» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8106339, забезпечений транспортний засіб «КРА36444», р.н. НОМЕР_3 . 23.01.2019 року від Позивача ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» було отримано повідомлення про ДТП та здійснено огляд транспортного засобу «AUDI», р.н. НОМЕР_2 . 4.01.2019 року ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» отримало від позивача заяву про страхове відшкодування та за наслідками розгляду документів прийняло рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що листом від 02.04.2019 повідомило позивача. Суд зазначив, що у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох транспортних засобів питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. Таким чином, для настання страхового випадку необхідна наявність встановленої вини та цивільно-правової відповідальності особи, відповідальність якої застрахована за Полісом №АК/8106339, тобто, водія транспортного засобу «КРАЗ», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 . Щодо заявлених позовних вимог до АТ «Укртрансгаз», суд зробив такі висновки. Автомобіль КрАЗ-6444, д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричіпом QDZ9490, д.н.з. НОМЕР_5 на момент вчинення ДТП належав Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (справа №451/116/18). Вказаним транспортним засобом керував водій АТ «Укртрансгаз» ОСОБА_2 , докази вини якого у спричиненні даного ДТП встановлені в судовому засіданні у даній цивільній справі. В ході розгляду справи суд встановив, що на момент вчинення ДТП відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з володільцем транспортного засобу, також останнім було вчинено дорожньо-транспортну пригоду саме під час виконання трудових обов`язків. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги сторони до АТ «Укртрансгаз» про стягнення 30717,00 грн суми завданої матеріальної шкоди; 1015,20 грн витрат за проведення експертного дослідження (копія квитанції від 26.01.2018 року №0.0.950432849.1,) та витрат у розмірі 3 700,00 грн за послуги евакуатора (копія квитанції прибуткового касового ордера від 22 січня 2018 року, копія акту виконаних робіт від 19.01.2018 року, копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В03 №459033) необхідно задовольнити. Окремо суд зазначив щодо відшкодування позивачу моральної шкоди. Враховуючи встановлені судом обставини щодо відшкодування третьою особою частини завданих збитків, заподіяних позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди. Суд вважав, що позивач не довів належним чином наявність моральних збитків, зазначених ним у позові, розмір відшкодування та його обрахування. Щодо позовних вимог про стягнення з АТ «Укртрансгаз» грошової суми в розмірі 1513 гривень по витратах на відвідування судових засідань у адміністративних справах №451/116/18 та №465/117/18, 11 500 гривень витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи та також 25 гривень комісії банку та судових витрат, які бути доповнені в судовому засідання 17 листопада 2020 року в розмірі 14 000 гривень, суд зазначив, що стягнення коштів по витратах на відвідування судових засідань в попередніх справах, де брали участь ті самі сторони та стягнення комісій банку не передбачено чинним законодавством України, а тому такі позовні вимоги є безпідставними. Крім цього, долучені позивачем до матеріалів справи чеки по оплаті палива на дорогу не є належними доказами підтвердження судових витрат, оскільки з даних документів не вбачається, що саме пальне на дану суму було спрямовано на доїзд до місця проведення судових засідань. Що стосується витрат на правничу допомогу, то відповідно до вимог статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначив, що судові витрати можуть бути зменшені за клопотанням відповідача. На підтвердження вимог позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 11 500,00 грн суду позивачем надано копію договору про надання юридичної допомоги від 08 лютого 2018 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 08.02.2018 року, Акт виконаних робіт від 08 лютого 2018 року, Акт узгодження ціни (процесуальних витрат) та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відтак, суд вважав, що така вимога є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Що стосується стягнення судових витрат, які просив позивач у останньому судовому засіданні в розмірі 14 тисяч гривень на правову допомогу та добирання до судових засідань, які сплачені по прибутковому касовому ордері на користь адвоката, то суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення, оскільки в акті виконаних робіт не розписані такі витрати. Крім цього, витрати по добиранні до судових засідань не можуть входити в розмір витрат на правничу допомогу, які ввійшли в касовий ордер. Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу, що перебуває у власності АТ «Укртрансгаз», цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс», станом на час розгляду справи відповідачами відшкодування шкоди не відбулося, тому суд прийшов до висновку, що є всі правові підстави для часткового задоволення позову та відшкодування позивачу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» 100 000 гривень страхового відшкодування та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» 30 717 гривень матеріальної шкоди, 1015 гривень 20 копійок - витрат за проведення експертного дослідження, 3700 гривень - витрат за послуги евакуатора та 5000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Також у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача суд стягнув судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарг правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ«Страхова компанія «АСКО Медсервіс», АТ «Укртрансгаз», третя особа ОСОБА_2 , у якому просив:

?стягнути з ПрАТ «СК «АСКО Медсервіс» суму страхового покриття 100000 гривень;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 30717 гривень суми завданої йому матеріальної шкоди з урахуванням виплати страхової;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 1015 гривень 20 копійок за проведення експертного дослідження від 16.12.2018р.;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 1513 гривень по витратах на відвідування судових засідань по адміністративних справах №451/116/18 та 465/117/18;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 3700 гривень за послуги евакуатора;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 11 500 гривень суми за послуги адвоката та добирання до місця судових засідань за адміністративними справами по ДТП;

?стягнути з АТ «Укртрансгаз» грошову суму у розмірі 1688 гривень 47 копійок суми за сплачений ним судовий збір та 25 гривень комісії банку;

?зобов`язати відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 20 400 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19 січня 2018 року о 18 годині 30 хвилин на автодорозі Червоноград Броди в с. Новий Витків Радехівського району Львівської області після проїзду знаків населений пункт на своїй полосі руху, автомобіль AUDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, отримав пошкодження лівого переднього колеса через те, що автомашина КРАЗ 6444, реєстраційний номер НОМЕР_3 з траком напівпричепом під керуванням ОСОБА_2 , не вписавшись в поворот та не обравши безпечної дистанції, виїхав на його полосу руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, зазначених в схемі ДТП. Внаслідок чого позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 256861 гривень 19 копійок, що підтверджується проведеною Львівським науково-дослідним експертно криміналістичним центром № 19/114/9-1711д від 16.08.2018 р., незалежною оцінкою визначення вартості матеріального збитку. Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року адміністративну справу № 451/117/18 за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2018 року адміністративну справу № 451/116/18 відносно ОСОБА_2 , (водій КРАЗА-6444 ) за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.38, 247 КУпАП. Хоча фактично в матеріалах справи є висновок експерта №1888 від 01.06.2018 р., в якому чітко вказується, що автомобіль КРАЗ-6444 з траком напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_3 не вписався в поворот та виїхав на зустрічну смугу де і спричинив ДТП, в якому його авто зазнало значних пошкоджень відповідно до незалежної товарознавчої експертизи. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання створює підвищену небезпеку. Такою особою є ПАТ «Укртрансгаз». Відтак, автомобіль КРАЗ-6444, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував, ОСОБА_2 , а власником є ПАТ «Укртрансгаз» був належним чином застрахований, поліс № АК/8106339. «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс», та відповідно до ст.ст. 979, 988 ЦК України, остання також несе обов`язок по відшкодуванню заподіяної забезпеченим транспортним засобом шкоди. На його звернення від 03.04.2018 р., до ПАТ «Страхової компанії «АСКО-Медсервіс» про відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП, він отримав відмову в такому відшкодуванні в зв`язку із невизнанням на даний момент водія ОСОБА_2 , винуватцем ДТП. Відтак, йому завдано та не відшкодовано матеріальної шкоди станом на 12.03.2019 року, яку він оцінює наступним чином: 130717 гривень 30 копійок - вартість матеріального збитку автомобіля «Audi A4 Allroud», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно висновку експертно автотоварознавчого дослідження №19/114/9-1711д від 16.02.2018 року; 1015 гривень 20 копійок - витрати на оплату товарознавчої експертизи, згідно представленої квитанції; 3700 гривень 00 копійок - витрати по транспортуванні пошкодженого автомобіля «Audi A4 Allroud», реєстраційний номер НОМЕР_2 з місця ДТП до сервісного центру «AUDI» в місті Львові; 1513 гривень 20 копійок - витрати пов`язані з добиранням в судові засідання, які відбувались в Радехівському суді (по адміністративних справах відбулось шість засідань, чеки додаються в додатках); 11500 гривень 00 - витрати пов`язані з витратами на адвоката. Крім матеріальних збитків, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні негативних наслідків в результаті ДТП як безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків він відносить нервовий стрес, який він пережив під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час знаходився за кермом свого автомобіля. Позивач дуже глибоко пережив завдання пошкоджень його транспортному засобу. Для відновлення нормального душевного стану йому потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на його пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Йому потрібен був час для поїздок в органи ДАІ, до Радехівського суду, звернення до оцінювача для визначення вартості поновлювальних робіт, ремонт проводився більше трьох місяців, протягом яких був позбавлений можливості користування своїм автомобілем. До негативних наслідків він також відносить втрату вартості автомобіля до та після ДТП, так як до аварії його авто було в рідній красці та без будь-яких пошкоджень, також зазначає що до сих пір він не отримав будь- якого відшкодування збитків, а це вже більше 1 року. Зважаючи на викладене, позивач її оцінює у розмірі чотирьох прожиткових мінімумів, встановлених на момент ДТП: 1700 гривень (1700 * 4*3 місяці = 20 400 гривень).

За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 640/14169/17.

Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано, ОСОБА_2 , 19 січня 2018 року, о 18 годині 30 хвилин, на автодорозі Червоноград-Броди, в с.Н.Витків, керуючи автомобілем КРАЗ д.н.з. НОМЕР_3 , який буксирував Тралер напівпричіп д.н.з. НОМЕР_4 , що належать відповідачу ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» та перебуваючи з вказаним відповідачем у трудових відносинах (працюючи водієм) не дотримався безпечного інтервалу із зустрічним автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_7 , яким керував ОСОБА_1 та який рухався в зустрічному напрямку із приблизною швидкістю від 24,4 до 30,9 км/год та виїхавши на смугу зустрічного руху (тобто на смугу руху автомобіля «Audi A4») здійснив зіткнення з цим автомобілем напівпричепом. В результаті цього пошкодив автомобіль Audi д.н.з. НОМЕР_7 та напівпричіп (обидва автомобілі отримали механічні пошкодження) та вказаним порушив вимоги п.13.1. ПДР.

Вказане підтверджується в своїй сукупності рядом досліджених судом доказів, які слід вважати належними, допустимими, достатніми та достовірними. На противагу таким відповідачами будь-яких інших не додано, про такі не вказано та клопотань про витребування не заявлено. Відповідно їх доводи на спростування висновків суду слід вважати голослівними та такими, що ґрунтуються на припущеннях.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №083639 від 19.01.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 , 19 січня 2018 року, о 18 годині 30 хвилин, на автодорозі Червоноград-Броди, в с.Н.Витків, керував автомобілем КРАЗ д.н.з. НОМЕР_3 , який буксирував Тралер напівпричіп д.н.з. НОМЕР_4 , не дотримався безпечного інтервалу із зустрічним автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_7 , який рухався в зустрічному напрямку та здійснив зіткнення напівпричепом. В результаті чого пошкодив автомобіль Audi д.н.з. НОМЕР_7 . В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п.13.1. ПДР.

Також, згідно постанови Радехівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2018 року у справі №451/116/18 в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.38, 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 - закрито. Крім цього, вказаною постановою встановлено, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 вчинив 19.01.2018 року. Така постанова ніким не оскаржувалась та набрала законної сили.

Окрім цього, згідно постанови Радехівського районного суду Львівської області від 19 березня 2018 року у справі №451/117/18, провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові судом, зокрема, встановлено, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №083631 від 19 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 , 19.01.2018 року, о 18 годині 30 хвилин, на автодорозі Червоноград-Броди, в с.Н.Витків, керував автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_7 , не дотримався безпечного інтервалу із зустрічним автомобілем КРАЗ д.н.з. НОМЕР_3 буксирував Тралер напівпричіп д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався в зустрічному напрямку та здійснив зіткнення з тралер напівпричепом д.н.з. НОМЕР_4 . В наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив вимоги п.13.1. ПДР. Відповідно до протоколу серії БД №083631 від 19 січня 2018 року, зазначені дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ст.124 КУпАП. Відповідно до схеми ДТП від 19.01.2018 року вбачається, що зона осипу уламків пошкодженого автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_7 , знаходиться на полосі руху даного автомобіля. Також, слід пошкодженого колеса автомобіля Audi д.н.з. НОМЕР_7 , в наслідок здійснення ДТП, знаходиться на його полісі руху, а не на зустрічній полосі руху. Даний факт підтверджується схемою ДТП та Фото-таблицею №3 долученою ОСОБА_1 до матеріалів справи. Від так, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Audi д.н.з. НОМЕР_7 , не перетинав суцільну лінію яка розділяє проїжджу частину дороги, а тому, слід вважати, що ДТП відбулося на його полосі руху. Відповідно, суд вважав, що дії ОСОБА_1 не повинні класифікуватися за порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху, оскільки водій діяв в межах вищевказаного пункт Правил дорожнього руху. Відтак, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, зокрема відсутня вина, яка не доводиться матеріалами справи, хоча така є невід`ємною частиною складу адміністративного правопорушення, відповідно вказане дає підстави провадження в справі закрити.

Тому, слід вважати, що вказаними постановами, не встановлено вини у вчиненні ДТП позивача та навпаки встановлена вина саме іншого учасника ДТП ОСОБА_2 (третьої особи по справі) у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та відповідно шкоди, як наслідок такої.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, на яку правильно посилався суд першої інстанції, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Знову ж вказані вище постанови не оскаржувалися та набрали законної сили.

Судом першої інстанції, також, додатково правильно взято до уваги висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №1887 від 16.05.2018, що складений за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , згідно якого:

?місце зіткнення автомобілів КРАЗ-6444, д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричепом Trailer Qdz 9490, д.н.з. НОМЕР_4 , та AUDI А-4, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться на лівій смузі руху, виходячи з напрямку в сторону м. Червоноград, поблизу лінії горизонтальної розмітки 1.1, в районі початку сліду лівого переднього колеса автомобіля AUDI А-4, тобто на смузі руху автомобіля AUDI А-4

та висновок експерта судової автотехнічної експертизи №1888 по матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , складеного 01.06.2018 року Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, згідно якого :

?з технічної точки зору, величина швидкості руху автомобіля «Ауді А4» визначається не менше значень 24,4/30,9 км/год, але оскільки сліди лівого колеса автомобіля «Ауді А4» могли не відображатися повною мірою на дорожньому покритті, та без урахування втраченої енергії на контактування з зустрічним автомобілем та опору руху до кінцевої зупинки автомобіля «Ауді А4» на значну відстань приблизно 170 м від місця можливого зіткнення (де починається слід переднього колеса), розрахована швидкість є мінімальна від реальної. При цьому в даному висновку зазначено, що встановити швидкість вказаного автомобіля «Ауді А4» з урахуванням подоланої ним відстані від закінчення сліду пошкодження лівого колеса до кінцевого місця розташування не виявляється можливим з причин відсутності у вихідних даних інформації про характер руху автомобіля «Ауді А4» після закінчення сліду пошкодження лівого колеса до місця його кінцевого розташування, в частині наявності/відсутності опору котіння для коліс автомобіля «Ауді А4», відсутності даних, на якій передачі автомобіль «Ауді А4» пересувався до зупинки, також відсутні дані по прийняттю/неприйняттю водієм автомобіля «Ауді А4» заходів гальмування та інших прийомів керування (справа №451/116/18, а.с.40-42).

Такі докази, а саме постанови у справі про адміністративне правопорушення та висновки експертизи ніким із учасників справи не спростовані, доказів на противагу цим суду не представлено, клопотань про витребування таких не заявлено, зокрема, і доказів на підтвердження вини позивача не надано.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що встановлено також Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 22.12.2018 року, про що йшлося та відповідно у спричиненні згаданою ДТП шкоди.

Крім наведеного, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається із наведеного вище, а також обставин, про які йтиметься згодом, що підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами усі чотири необхідні складові мають місце у даному спорі.

Так наявний факт спричинення шкоди позивачу у вигляді пошкоджень його автомобіля та такий факт фактично не оспорений та не спростований; протиправність діяння третьої особи, про що йшлося (за що відповідальність несуть відповідачі); причинний зв`язок між шкодою та протиправними діяннями, оскільки саме протиправними діяннями третьої особи завдано шкоди позивачу (його автомобілю), а також вина знову ж присутні, про що знову ж йшлося та вбачається із судових рішень та інших доказів, про які згадано.

Також, згідно висновку експертного дослідження №9/3 від 15.02.2018, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, вбачається, що ринкова вартість представленого на дослідження автомобіля марки AUDI А-4 Allroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 до моменту його проходження внаслідок ДТП, становила 580950,59 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки AUDI А-4 Allroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 становить 256861,19 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику представленого на дослідження автомобіля марки AUDI А-4 Аllroud, д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , станом на 25.01.2018 становить 130717,30 грн. (а.с.20-46).

Окрім цього, судом першої інстанції вірно встановлено, що 21.11.2017 між ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» та АТ «УКРТРАНСГАЗ» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8106339, забезпечений транспортний засіб «КРА36444», р.н. НОМЕР_3 (Т.1 а.с.10).

23.01.2019 року від позивача ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» було отримано повідомлення про ДТП та здійснено огляд транспортного засобу «AUDI», р.н. НОМЕР_2 .

4.01.2019 року ПрАТ «СК «АСКО-МЕДСЕРВІС» отримало від позивача заяву про страхове відшкодування та за наслідками розгляду документів прийняло рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, оскільки вина ОСОБА_2 в порядку передбаченому чинним законодавством України не доведена, про що листом від 02.04.2019 повідомило позивача (Т.1 а.с.60-60 зворот).

При цьому слід вважати, що у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц йдеться про аналогічні правовідносини, тому колегія суддів вважає, що правова позиція, викладена у даній постанові застосовна до правовідносин, які виникли у даній справі.

Так, згідно вказаної правової позиції, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи викладене, ПрАТ «СК «АСКО-Медсервіс» у силу вимог Закону № 1961-IV та договору має відшкодувати завдану шкоду у межах суми страхового відшкодування, як страховик особи, яка завдала шкоду.

Щодо заявлених позовних вимог до АТ «Укртрансгаз», то судом вірно встановлено, що автомобіль КрАЗ-6444, д.н.з. НОМЕР_3 , з напівпричіпом QDZ9490, д.н.з. НОМЕР_5 на момент вчинення ДТП належав Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (справа №451/116/18, а.с.10-10 зворот).

Вказаним транспортним засобом керував водій АТ «Укртрансгаз» ОСОБА_2 , докази вини якого у спричиненні даного ДТП встановлені судом.

На момент вчинення ДТП відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з володільцем транспортного засобу, також останнім було вчинено дорожньо-транспортну пригоду саме під час виконання трудових обов`язків.

Згідно ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 22 січня 2018 року, копії акту виконаних робіт від 19.01.2018 року, копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серії В03 №459033, вбачається, що позивачем оплачено 3700 грн. за транспортування пошкодженого транспортного засобу.

Згідно квитанції від 26.01.2018 року №0.0.950432849.1 позивачем оплачено 1015,20 грн витрат за проведення експертного дослідження (Т.1 а.с.15).

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги позивача до АТ «Укртрансгаз» про стягнення 30717,00 грн. суми завданої матеріальної шкоди (різниці між вартістю матеріальної шкоди та сумою, що відшкодується страховою компанією); 1015,20 грн витрат за проведення експертного дослідження та витрат у розмірі 3700,00 грн за послуги евакуатора необхідно задовольнити.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, а також інших вимог, у задоволенні яких судом відмовлено, то в цій частині рішення фактично не оскаржувалось, а тому не переглядається.

Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 11500,00 грн та щодо стягнення судових витрат, які просив позивач у останньому судовому засіданні в розмірі 14 тисяч гривень на правову допомогу, які сплачені по прибутковому касовому ордері на користь адвоката та добирання до судових засідань, то суду позивачем надано копію договору про надання юридичної допомоги від 08 лютого 2018 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 08.02.2018 року, Акт виконаних робіт від 08 лютого 2018 року, Акт узгодження ціни (процесуальних витрат) та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.157-161), тому суд прийшов до вірного висновку про їх часткове задоволення, оскільки в акті виконаних робіт не розписані усі витрати, а крім цього, витрати по добиранні до судових засідань не можуть входити в розмір витрат на правничу допомогу, які ввійшли в касовий ордер (Т.1 а.с.214-215).

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо невірного стягнення судового збору, то слід вважати, що в згаданій частині рішення судом допущено описку, оскільки судом стягнуто судовий збір пропорційно до задоволення позовних вимог, а саме зобов`язано стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Медсервіс» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1000 грн. (що пропорційно відповідає стягнутій сумі) та стягнуто з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 469,30грн., що знову ж пропорційно відповідає стягнутій сумі матеріальних збитків. Однак, у резолютивній частині рішення судом помилково вказано услід за належним відповідачем, з якого стягується судовий збір, як описка іншого відповідача.

Що стосується клопотань ОСОБА_1 про стягнення витрат понесених позивачем на підготовку та написання відзиву на апеляційну скаргу у сумі 3750 грн. та 2250 грн., то в задоволенні таких слід відмовити зважаючи на наступне.

Відповідно до змісту Розділу ІІІ Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року; ст.ст. 26, 27 ч.3, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»; Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні»; ст.ст. 8, 527, 687 ч.1, 795, 882 ЦК України, належними та допустимими доказами надання та оплати правової допомоги слід вважати як: договір про надання правової допомоги, так і окремо, окрім квитанції про оплату наданих послуг, акти виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем додано лише Акт узгодження ціни від 11 лютого 2021 року, який є Додатком до Договору №1 від 08 лютого 2021 року, Акт узгодження ціни від 15 лютого 2021 року, який є Додатком до Договору №2 від 08 лютого 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру.

Однак, позивачем не додано та в матеріалах справи відсутній договір про надання юридичної допомоги адвокатом Ситником С.Р. позивачу від 11.02.2021 року та акти виконаних робіт із зазначеним розрахунком наданих та отриманих послуг у часових (годинних, хвилинних) рамках.

Зважаючи на вказане, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу, про стягнення яких він просив у відзивах на апеляційні скарги.

Зважаючи на вказане доводи апеляційних скарг слід вважати безпідставними, а самі апеляційні скарги слід відхилити. Оскаржуване ж рішення слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО Медсервіс» залишити без задоволення.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра