Справа № 495/1153/21
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 березня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , зацікавлена особа Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в заяві та просила задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, але надав клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень не має.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.12.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.09.2015 року.

Родинні відносини заявника зі спадкодавцями підтверджуються актовим записом про народження ОСОБА_4 №34, складений 16.07.1954 року виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 16.07.1954 року; свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 16.03.1984 року.

Батьки заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за своїм станом здоров`я та похилого віку потребували особливого догляду. З червня 2008 року по день смерті кожен з батьків проживав постійно зі заявником за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання. Заявник доглядала за батьками та вела з ними спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.09.2015 ОСОБА_2 складений 08.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, у графі місце смерті зазначено с.Бритівка, Білгород-Дністровський район, Одеська область; довідкою Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №15 від 06.01.2021 року та заявами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які посвідчено в.о. старости сіл Бритівка, Вигон, Польове, Черкеси Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Мерешко М.Г. від 16.11.2020 року і зареєстровано в реєстрі за №59, №60.

Після смерті батьків заявника відкрилась спадщина, у тому числі на земельні ділянки, які були видані на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області №113/А від 31.03.2004 року, що підтверджується: державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №010638, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №689 від 27.04.2004 року, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,61 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області на ім`я ОСОБА_2 та державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №038243, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №124 від 27.04.2004 року, яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,33 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Вільненської сільської ради Тарутинського району Одеської області на ім`я ОСОБА_3 .

Сестра заявника - ОСОБА_8 від своєї частки на спадкове майно відмовилась на користь заявника, спір відсутній.

Постановою державного нотаріуса Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 07 жовтня 2020 року заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі №289/2020, з формулюванням, що спадкоємиця ОСОБА_1 , вчасно не подала заяву на прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін та не проживала постійно зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.ст.1218, 1220, 1221, 1223, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За клопотанням позивача в судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_5 підтвердила, що в період з червня 2008 року по серпень 2015 року батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали з заявником за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник доглядала батьків по день їх смерті, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, а після смерті здійснювала поховання.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що в період з червня 2008 року по серпень 2015 року батьки заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали з заявником за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник доглядала батьків по день їх смерті, вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, а після смерті здійснювала поховання.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення її майнових прав відносно спадщини, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю.

Висновки за результатами розгляду справи

Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що у судовому засіданні доведений факт спільного проживання однією родиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_5 з померлим батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 265, 268, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , спільно проживала однією родиною зі своїм батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.О.Заверюха