П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року м. Київ

справа № 753/11954/20

провадження № 22-ц/824/7116/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Невдомої Т.О., Пікуль А.А.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року, у складі судді Комаревцевої Л.В., про зупинення провадження,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом її примусового виселення з садового будинку АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача звільнити вказаний судовий будинок від особистих речей.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 753/3053/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначену ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи скарги апелянт зазначає про те, що оскарження в судовому порядку акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу не несе за собою автоматичного припинення за банком права власності на спірне майно - садовий будинок та земельну ділянку, а тому прийняття рішення усправі № 753/3053/20 не буде мати преюдиційне значення для даної справи.

Крім того, позивач зазначає, що надані банком докази по справі дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а отже і відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі.

Відповідач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставою для зупинення провадження у даній справі став факт перебування на розгляді Дарницького районного суду міста Києва цивільної справи № 753/3053/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд керувався п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з того, що оскільки відповідачем оскаржується передача майна у власність стягувачу в справі № 753/3053/20, тому розгляд даної скарги безпосередньо впливає на законність вимог позивача щодо виселення відповідача зі спірного садового будинку.

Проте, судова колегія не може погодитись з таким висновком, з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

При цьому визначаючи наявність підстав зупинення провадження, суд повинен врахувати, що така підстава для зупинення провадження, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Виходячи зі змісту вказаної норми процесуального закону, необхідною передумовою для застосування такого виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує із неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

Крім того, слід враховувати, що зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Згідно із абз. 3 п. 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених законом підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається із матеріалів даної справи, предметом спору є усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом примусового виселення відповідача з садового будинку та зобов`язання її звільнити від особистих речей садовий будинок, який належить банку.

Предметом розгляду справи № 753/3053/20 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М., є зокрема визнаня неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. та визнати недійсним акта від 13 вересня 2019 року про передачу майна, яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, а саме, спірного садового будинку та земельної ділянки, стягувачу - АТ «Банк Кредит Дніпро» у рахунок погашення боргу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апелянта АТ «Банк Кредит Дніпро» про те, що оскарження в судовому порядку акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу не несе за собою автоматичного припинення за банком права власності на спірне майно, а тому прийняття рішення у справі № 753/3053/20 не буде мати преюдиційне значення для даної справи.

Також, згідно із ст.210 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, який із дня відкриття провадження у справі не може перевищувати 60 днів для підготовчого провадження і 30 днів для розгляду по суті.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Із матеріалів даної справи вбачається, що провадження у справі відкрите 31 липня 2020 року, тобто справа не знаходить свого вирішення на протязі року. Наведене у свою чергу свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції, на думку судової колегії формально вирішив питання про зупинення провадження у справі та дійшов необґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі, не врахувавши, що таке зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує право позивача на розумні строки розгляду справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, оскаржувана ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 251, 379, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: