Провадження № 2/643/1337/21
19.08.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. кизи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Соколов» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за кредитними договорами, -
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання 19.08.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, а також заяви про розгляд справи за її відсутності, суду не надала.
Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2014 між позивачем (кредитором) та відповідачем (позичальником) укладений Кредитний договір № 855, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 1000,00 грн. на строк з 28.01.2014 по 28.07.2022.
07.10.2014 між позивачем (кредитором) та відповідачем (позичальником) укладений Кредитний договір № 890, згідно умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 4000,00 грн. на строк з 07.10.2014 по 07.04.2018.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015, ухваленим в цивільній справі № 645/2796/15-ц, позов КС «Соколов» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Соколов» суму заборгованості за кредитними договорами № 855 від 28.01.2014 та № 890 від 07.10.2014 в розмірі 16265,00 грн.

З описової та мотивувальної частини зазначено рішення вбачається, що вказаним рішенням від 16.09.2015 з ОСОБА_1 в тому числі стягнуто заборгованість за тілом кредиту за вказаними вище кредитними договорами в розмірі 5000,00 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту за Кредитним договором № 855 від 28.01.2014 в розмірі 1000,00 грн. та заборгованість за тілом кредиту за Кредитним договором № 890 від 07.10.2014 в розмірі 4000,00 грн.

Таким чином, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015 з ОСОБА_1 на користь КС «Соколов» достроково стягнуто в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту за Кредитними договорами № 855 від 28.01.2014 та № 890 від 07.10.2014.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач в даній цивільній справі просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, передбачені вказаними вище Кредитними договорами, за період після набрання законної сили рішенням суду про повне дострокове стягнення заборгованості за кредитом, в тому числі дострокове стягнення в повному обсязі заборгованості за тілом кредиту.

Проте, як вбачається з вказаних вище висновків щодо застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.09.2015, згідно якого з ОСОБА_1 на користь КС «Соколов» достроково стягнуто в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту та процентами, право позивача нараховувати передбачені Кредитними договорами проценти припинилось.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом в розмірі, передбаченому Кредитними договорами № 855 від 28.01.2014 та № 890 від 07.10.2014, а саме 1,5 % в день.

В постанові Верховного Суду від 27.01.2021 по справі № 291/1024/18-ц зазначено, що визначення предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Вимога про стягнення процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялась, обґрунтований розрахунок сум вказаних процентів всупереч вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України суду не надавався.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

В постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 287/575/16-ц, від 19.08.2020 у справі № 287/587/16-ц зазначено, що суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

За таких обставин, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених вимог, предметом яких є стягнення заборгованості за процентами в розмірі 1,5% на день, що нараховані згідно умов кредитних договорів, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Також суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення в межах даної справи з відповідача на користь позивача процентів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки таке стягнення фактично означало би самостійну зміну судом підстав позову (зі стягнення процентів, нарахованих згідно умов кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, на стягнення процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України) та, відповідно, означало би вихід за межі заявлених вимог.

Суд також враховує, що Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, дійшовши висновку щодо відсутності підстав для стягнення процентів, передбачених кредитним договором (пункти 54, 66, 68), також не стала за власною ініціативною стягувати проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та залишила в силі судове рішення про відмову у вказаній частині позовних вимог.

Оскільки в позові відмовлено в повному обсязі, суд, керуючись ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Кредитної спілки «Соколов» (місцезнаходження: м. Харків, пр-т Московський, буд. 144, к. 807, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення процентів за кредитними договорами - відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25.08.2021 року.

Суддя Д.А. Крівцов