Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2862/21
Номер провадження2/711/1840/21
РІШЕННЯ
18 серпня 2021 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-21» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-21» (м. Черкаси, вул. Нарбутівська, 160/1, кв. 15) про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 08.01.2021 по 03.02.2021 вона знаходилась в трудових відносинах з ТОВ «Абсолют-21» на посаді «Діловод».
Позивачка вказує, що перед виконанням своїх обов`язків вона пройшла трьохденне безкоштовне стажування. Після проходження стажування відповідач погодився взяти її на посаду діловода з окладом 7000 грн. і 3000 грн. премія. На її прохання про офіційне працевлаштування відповідач відповів, що 1 місяць вони працевлаштовують тільки по трудовому договору, який і було підписано нею, проте свого екземпляру, як вказує позивачка, вона не отримала. На посаді діловода вона вела ділянку Сіті-маркет, виконувала розпорядження операційного директора ОСОБА_2 та засновника ОСОБА_3 , кожного дня реєструвала та підписувала всі документи, які надходили з відділів на розгляд ОСОБА_3 , про що вела реєстраційний журнал, що підтверджується фото та відеодоказами. Крім того її роботу у відповідача можуть підтвердити свідки.
03.02.2021 вона була звільнена за власним бажанням. Перед звільненням вона завчасно попередила керівництво та оформила обхідний лист. В день звільнення вона отримала трудову книжку, але в ній не було жодного запису відповідача. На її питання про заробітну плату, операційний директор ОСОБА_2 тільки обіцяла розібратись, а потім і зовсім перестала відповідати на її дзвінки. При спробі з`ясувати питання по заробітній платі в офісі відповідача засновник ОСОБА_3 наказав її вивести не надавши відповіді.
11.03.2021 вона звернулась до Управління Держпраці у Черкаській області з заявою про неправомірні дії відповідача. У своїй заяві вона вказала про наявність фото та відео доказів своєї роботи на ТОВ «Абсолют-21» та можливість залучення свідків. На все це інспектори не звернули увагу, а 09.04.2021 надіслали письмову відповідь виходячи з пояснень ТОВ «Абсолют-21», які стверджують, що не використовували її найману працю.
Також позивачка вказує, що відповідачем в день звільнення їй не було повідомлено про нараховані суми належній їй при звільненні та не здійснено виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.
Згідно домовленості з відповідачем про посадовий оклад 7000,00 грн. середньоденна заробітна плата складає 333,33 грн. вона відпрацювала 19 робочих днів, за якій їй належить до виплати 6333,54 грн.
Ухвалою суду від 11.05.2021 року провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи.
В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просили задоволити. Додатково пояснила, що вона спочатку проходила стажування, а потім з 08.01.21 по 03.02.21 працювала діловодом на ТОВ «Абсолют-21» по трудовому договору. Свого екземпляру договору вона не отримала. Після звільнення їй віддали трудову книжку без відповідного запису про працевлаштування на ТОВ «Абсолют-21». Розрахункові кошти їй також не було виплачено. Відповідач відмовляється з нею спілкуватись та заперечує факт того, що вона в нього працювала. Факт її роботи у відповідача можуть підтвердити свідки, з якими вона разом працювала.
Справу розглянуто за відсутності представника ТОВ «Абсолют-21», який був належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду невідомі. Відзив на позов станом на день розгляду справи відповідач не подав.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в позовній заяві.
Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідка, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України, - трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Крім того КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі (ч. 1 ст. 24 КЗпПУ). Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 24 КЗпПУ).
Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП).
Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У позові ОСОБА_1 посилається на те, що між нею та ТОВ «Абсолют-21» було укладено трудовий договір, на підставі якого вона виконувала покладені на неї трудові обов`язки діловода.
Проте на вказаних документах відсутній будь-який штамп ТОВ «Абсолют-21», що унеможливлює ідентифікувати вказані документи, як документацію відповідача. А тому вказані документи не є доказом перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем чи виконання нею робіт у певний період.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона разом з ОСОБА_1 працювала на ТОВ «Абсолют-21» по трудовому договору, вони обидві працювали діловодами. Трудового договору з ТОВ «Абсолют-21» в неї немає, бо відповідач дає підписувати договір лише в одному екземплярі і на руки працівникам нічого не видають. Вона стверджувала, що з грудня по початок лютого ОСОБА_1 дійсно працювала на посаді діловода в ТОВ «Абсолют-21». Доказів про її працевлаштування в ТОВ «Абсолют-21» свідок немає.
Відповідно до листа Управління Держпраці у Черкаській області від 09.04.2021 №П-228/14-08/01/3819, - головним інспектором у квітні 2021 року проведено інспекційне відвідування товариства, уході якого трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Абсолют-21» не виявлено. Згідно письмових пояснень адміністрації товариства з метою працевлаштування позивачка не зверталась, її наймана праця товариством не використовувалась.
Таким чином, на підставі повного та всебічного зясування обставин справи судом не встановлено факту перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ «Абсолют-21», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів зокрема, будь-яких документів за цей період з підписами посадових осіб ТОВ «Абсолют-21» та печатками відповідача про виконання позивачем роботи в інтересах саме ТОВ «Абсолют-21» (трудовий договір від 08.01.2021 року, наказ про прийняття на роботу з 08.01.2021 року, доручення, накази, розпорядження, інші документи, які носять характер вказівок виконати певну роботу для ТОВ «Абсолют-21» чи виконати доручення або дії в інтересах ТОВ «Абсолют-21»), пояснень свідків, які б офіційно працювали разом з позивачем у спірний період та могли б підтвердити виконання нею обов`язків діловода у ТОВ «Абсолют-21», фотографій на робочому місці, в процесі роботи, тощо.
З вимогою про встановлення факту перебування в трудових відносинах з ТОВ «Абсолют-21» ОСОБА_1 до суду не зверталась.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт її перебування у трудових відносинах з ТОВ «Абсолют-21» у період з 08.01.2021 року по 03.02.2021 року належними та допустимими доказами.
На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України, керуючись ст. 12-13, 19, 81, 89, 141, 259, 264-265, 268, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд
В позовних вимогах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-21» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 19.08.2021 року.
Головуючий: О. Г. Казидуб