Справа 206/3081/20
Провадження 2/206/50/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Ільїній І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Аршава Інна Олександрівна про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за участю :

представника позивача - адвоката Опари Г.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт родинних відносин, а саме що він є двоюрідним племінником ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1006 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був його двоюрідним дядьком та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 ; домоволодіння АДРЕСА_2 та земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння. У визначений законом 6-ти місячний строк з моменту відкриття спадщини, а саме 13.02.2018 він звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Однак, постановою від 10.07.2018 року приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з неможливістю доведення факту його родинних відносин зі спадкоємцем через помилку у свідоцтві про народження батька ОСОБА_3 а також у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , заповіту останній не залишав. На час звернення до суду власником житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19.09.2017 є ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 . Власником земельної ділянки площею 1006 кв.м. на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.05.1998 є ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний державний акт було втрачено. Спадкодавець ОСОБА_3 за життя не встиг оформити за собою право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2017 року спадкоємцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі з урахуванням 1/2 частини майна, від якої відмовився син ОСОБА_5 . Враховуючи викладене, він позбавлений можливості спадкувати майно у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця, оскільки документально не підтверджено родині стосунки зі спадкодавцем, відносно квартири АДРЕСА_1 не підтверджено право власності за спадкодавцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а що стосується земельної ділянки, спадкодавець за життя не встиг оформити за собою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті матері. Відповідачем по даній справі є його дружина ОСОБА_2 , яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та вважає себе спадкоємцем, оскільки проживала разом з ним на час відкриття спадщини після смерті останнього. Однак, позивач вважає, що вона не може претендувати на спадкове нерухоме майно, оскільки взагалі не є спадкоємцем за законом, а він являється єдиним живим родичем спадкодавця. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

Ухвалами суду від 21 вересня 2020 року та від 11 січня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази.

Ухвалою суду від 30 березня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності (а.с. 175)

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, в якій також зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 64)

Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Аршава І.О. в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 49)

Також, в судовому засіданні за клопотанням представника позивача було допитано у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є рідною матір`ю позивача ОСОБА_1 . Будинок за адресою: АДРЕСА_2 це родинний будинок її чоловіка - батька ОСОБА_1 . В цьому будинку жили двоюрідні брати чоловіка - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . ОСОБА_3 це двоюрідний дядька її сина. ОСОБА_1 завжди допомагав своїм двоюрідним дядькам, ОСОБА_3 навіть робив на його ім`я нотаріально посвідчену довіреність. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його ховав особисто ОСОБА_1 . У свідоцтві про народження дідуся ОСОБА_13 було допущено помилку та невірно зазначено по батькові його батька - « ОСОБА_19 ». Вони про цю помилку ніколи не знали. Намагалися самостійно поновити документи, однак не вдалося.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. ОСОБА_3 є двоюрідним дядьком їй та її братові ОСОБА_1 . Дядька ОСОБА_3 вони ховали разом із ОСОБА_1 та їхніми батьками. ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки у свідоцтвах про народження їхнього дідуся та його брата не співпадає по батькові батька. Брат намагався самостійно виправити цю помилку, але не зміг.

Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 1986 року належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 121)

Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДП Д* № 1014 від 13 липня 1998 року, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 014334, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.05.1998 № 813, також належить земельна ділянка площею 0,1006 га в межах згідно з планом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17, 151)

Відповідно до копії Державного акту на право постійного користування землею серії ДП Д* № 1010 від 03 липня 1998 року, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землю за № 014317 ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.05.1998 № 813 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0600 га в межах згідно з планом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 18, 150)

Згідно листа в.о. начальника відділу у м. Дніпро Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області від 17.03.2021 вих. № 29-4-0.38-357/107-21 станом на 01.01.2013 у Державному реєстрі земель м. Дніпропетровська зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,1006 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 13.07.1998, номер державної реєстрації 14334 та право постійного користування землею, площею 0,0600 га на підставі державного акту на право постійного користування землею від 03.07.1998 на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 147)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_18 (рідного дідуся позивача по лінії батька), ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським ЗАГС м. Дніпропетровська, батьками останнього є ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (а.с. 9, 83)

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_13 (двоюрідного дідуся позивача по лінії батька), ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_2 , виданого р/б ЗАГС с. Курсавка Ставропольського краю, батьками останнього зазначено ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (а.с. 9, 86)

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 (двоюрідного дядьки позивача по лінії батька), ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_3 , виданого бюро ЗАГС Октябрського району Гомельської області, батьками останнього є ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с. 7, 85, 115 зворотній бік)

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 двоюрідного дядьки позивача по лінії батька), ІНФОРМАЦІЯ_8 , серії НОМЕР_4 , виданого бюро ЗАГС Октябрського району Гомельської області, батьками останнього є ОСОБА_13 та ОСОБА_4 (а.с. 7, 116)

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_22 (рідного батька позивача), ІНФОРМАЦІЯ_9 , серії НОМЕР_5 , виданого Красногвардійським Рай ЗАГС м. Дніпропетровська, батьками останнього є ОСОБА_18 та ОСОБА_23 (а.с. 8, 85 зворотній бік)

Згідно копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , серії НОМЕР_6 , виданого Бабушкінським відділом ЗАГ м. Дніпропетровська, батьками останнього є ОСОБА_22 та ОСОБА_6 (а.с. 10, 86 зворотній бік)

ОСОБА_18 (рідний дід позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська зроблено відповідний актовий запис № 95, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 (а.с. 12)

ОСОБА_4 (мати ОСОБА_3 - двоюрідного дядьки позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис про смерть № 1514, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 (а.с. 11, 82 зворотній бік, 115)

В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи № 296/2010 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 17 квітня 2010 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. звернувся ОСОБА_5 із заявою про відмову від належної йому частини спадщини, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4 , на користь сина померлої ОСОБА_3 (а.с. 111)

19 вересня 2017 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. звернувся ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті його матері ОСОБА_4 у вигляді домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 113 зворотній бік-114)

Відповідно до копії довідки № 803, виданої Квартальним комітетом № 38 Ленінського району м. Дніпропетровська, станом на день звернення ОСОБА_3 до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_3 та має склад сім`ї: мати ОСОБА_4 (знята з реєстрації по свідоцтву про смерть) та брат ОСОБА_5 (знятий з реєстрації по свідоцтву про смерть) (а.с. 120)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 457 від 19.09.2017 спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її син ОСОБА_3 , у тому числі з рахуванням Ѕ частини майна, від якої відмовився син ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з домоволодіння АДРЕСА_2 . (а.с. 19, 130 зворотний бік)

Право власності на вказане спадкове майно - домоволодіння АДРЕСА_2 у встановленому законом порядку зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 97768103 від 19.09.2017 (а.с. 21)

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 224780974 від 21.09.2020 право власності на земельну ділянку площею 1606 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 станом на 21.09.2020 зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 52-54)

Як вбачається з копії нотаріально посвідченої довіреності від 21.09.2017 ОСОБА_3 уповноважив позивача ОСОБА_1 представляти його інтереси у будь-яких установах, органах, в тому числі в будь-якій державній нотаріальній конторі та/або в будь-якого приватного нотаріуса і т.і., організаціях та підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості (органах місцевого самоврядування, відповідних органах БТІ, землевпорядних органах, управлінні земельних ресурсів, органах державного земельного кадастру, державної земельної агенції реєстраційних службах, Центрах надання адміністративних послуг), з питань, що стосуються управління та розпорядження (продавати, обмінювати, здавати тощо) належного йому будинку АДРЕСА_2 (а.с. 33)

ОСОБА_5 (рідний брат ОСОБА_3 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , про що Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 191, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 (а.с. 15, 82, 116 зворотній бік)

ОСОБА_22 (батько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_14 , про що Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 1804, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 (а.с. 14)

ОСОБА_3 (двоюрідний дядько позивача) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис № 62, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 (а.с. 13, 70 зворотній бік)

В судовому засіданні також було оглянуто копію спадкової справи № 2/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

З матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що 13 лютого 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 70)

10 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 90)

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави Інни Олександрівни від 10 липня 2018 року позивачу ОСОБА_1 відмолено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 16, 91)

Також, постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. від 29 березня 2021 року ОСОБА_1 відмолено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Зі змісту вказаних постанов вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій стало те, що перевіривши відсутність інформації в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо народження ОСОБА_19 , ОСОБА_19 , нотаріус не зміг встановити, що останні є рідними братами по лінії батька. Тобто, неможливо встановити наявність підстав для закликання до спадкування за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 (неможливо довести, що ОСОБА_1 є двоюрідним онуком ОСОБА_3 ) Також, ОСОБА_1 не було надано нотаріусу оригіналів документів, що посвідчують право власності на вказані земельні ділянки.

Крім того, 06 липня 2020 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. також звернулась відповідач ОСОБА_2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на домоволодіння АДРЕСА_2 (а.с. 88)

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Аршави І.О. від 29 березня 2021 року ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на домоволодіння та земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що нотаріусом не було встановлено факту родинних зв`язків ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , а також у зв`язку з не наданням оригіналів документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (а.с. 145 зворотній бік-146)

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Окрім того, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Ці ж самі положення викладені у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якому зазначено, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 по справі №161/853/19 визначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В судовому засіданні встановлено, підтверджено матеріалами справи та показами свідків, що ОСОБА_18 (рідний дід позивача) та ОСОБА_13 (двоюрідний дід позивача) дійсно є рідними братами, проте у свідоцтві про народження ОСОБА_13 було помилково зазначено по батькові батька « ОСОБА_19 ». Тобто, батько позивача ОСОБА_22 та діти ОСОБА_13 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є двоюрідними братами та відповідно позивач ОСОБА_1 є двоюрідним племінником ОСОБА_3 .

Виходячи з системного аналізу наданих позивачем доказів судом встановлено, що у зв`язку з допущеною у документах ОСОБА_13 помилкою, на теперішній позивач ОСОБА_1 не може посвідчити свій родинний зв`язок з померлим ОСОБА_3 , тобто встановлення факту їх родинних відносин в судовому порядку дійсно має юридичне значення, оскільки дає можливість позивачу реалізувати своє право на отримання спадщини, що відкрилась після смерті його двоюрідного дядьки.

Отже, виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин з померлим ОСОБА_3 , оскільки встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Крім того, згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу)

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1265 ЦК України визначено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.ч. 1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартиру, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належали домоволодіння та земельна ділянка площею 1006 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 її син - ОСОБА_3 (двоюрідний дядько позивача) у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, свої спадкові права на земельну ділянку за вказаною адресою спадкодавець ОСОБА_3 за життя оформити не встиг, хоча фактично спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки прийняв відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Також в судовому засіданні встановлено, що окрім померлого спадкодавця ОСОБА_3 , спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 ніхто не прийняв, інших спадкоємців окрім нього не має, а після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися лише позивач та відповідач.

При цьому, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_2 до кола спадкоємців не входить.

Крім того, позивач у позовній заяві та його представник в судовому засіданні наголошували на тому, що на теперішній час оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 на теперішній час втрачено, що окрім іншого, також було підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі йому свідоцтва про право на спадщину (спірну земельну ділянку), а отже навіть за умови встановлення факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем ОСОБА_3 , позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на вказану земельну ділянку.

Так, якщо за життя спадкодавець набув права власності на квартиру, житловий будинок, тощо, то спадкоємець також набуває права власності у порядку спадкування.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Належними відповідачами у спорах щодо спадкування права власності на нерухоме майно є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Те ж саме розтлумачено і в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5.

Отже, на підставі ст. 392 ЦК України, суд вважає необхідним захистити суб`єктивне документально не підтверджене право власності позивача на нерухоме майно, яке за законом належить позивачу, але документального підтвердження зазначеного права власності на яке немає і одержати яке в позасудовий спосіб неможливо, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 1006 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 також підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на вказану квартиру не звертався, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не отримував, отже звернення до суду з позовом про визнання права власності на цю частину спадкового майна на теперішній час є передчасним.

Крім того, з урахуванням того, що судом встановлено факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем, на теперішній час позивач не позбавлений права звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отже перешкоди у здійсненні права на спадкування вказаного нерухомого майна станом на час розгляду у позивача відсутні.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне встановити факт родинних відносин позивача із померлим ОСОБА_3 та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2090,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ступенем спорідненості «двоюрідний племінник» - «двоюрідний дядько».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ) право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1006 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_13 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 2090,80 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук