П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 357/7155/20

Провадження: № 22-ц/824/8196/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Іванової І.В., Пікуль A.A.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Каплі Юлії Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого2021 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О.І.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що19.08.2018 року о 02 год. 15 хв. в м. Київ по вул. Академіка Грекова, 12 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen, реєстраційний № НОМЕР_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом Hyundai, реєстраційний № НОМЕР_2 , транспортним засобом Daewoo реєстраційний № НОМЕР_3 та транспортним засобом Hyundai реєстраційний № НОМЕР_4 , які були припарковані, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Після ДТП відповідач самовільно залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції та порушив правила дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.Цивільно-правову відповідальність транспортного засобу Volkswagen, реєстраційний № НОМЕР_1 було застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2797793.Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року у справі № 761/32380/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. До ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявами про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулись потерпілі особи та надали всі необхідні документи. На підставі даних заяв та наданих потерпілими сторонами документів було ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено страхові акти № 23 від 07.09.2018 року, № 12 від 18.09.2018 року та № 91 від 05.10.2018 року та виплачено потерпілим страхове відшкодування у розмірі 134 812, 56 грн. Оскільки відповідач самовільно залишив місце пригоди, то, як відповідальна за шкоду особа, повинен відшкодувати ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 134 812, 56 грн на підставі положень статті 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого2021 року в задоволенні позову ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_5 в інтересах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відповідач жодним чином не повідомив страхову компанію про наміри добровільно здійснити відшкодування завданої шкоди потерпілим. Окрім того, у заявах потерпілих про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку від потерпілих осіб зазначено, що взаєморозрахунки між страхувальником та заявниками не проводились. Помилковими вважала і висновки суду першої інстанції про подвійне відшкодування, оскільки відповідачем не було відшкодовано шкоду у повному розмірі, а була відшкодована лише різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка була розрахована з урахуванням зносу автомобілів.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 23 квітня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що позивачем суми страхового відшкодування були сплачені на користь потерпілих до ухвалення судового рішення стосовно винної особи, тобто, нього, ОСОБА_6 , а тому вважав, що страховиком не були вчасно виконані вимоги ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім того, суми страхового відшкодування страховиком були сплачені вже після того, того, як він, ОСОБА_1 , добровільно, за згодою потерпілих , відшкодував останнім шкоду, завдану внаслідок ДТП. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В запереченнях на відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 в інтересах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підтримала правову позицію, викладену в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, 22 травня 2018 року між приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2797793, яким було забезпечено автомобіль марки Volkswagen, реєстраційний № НОМЕР_1 ( а.с. 38 ).

За цим Договором (поліс ЦВ) ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна Іншуранс Груп» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхова сума ( ліміт відповідальності ) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю становить - 200 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну - 100 000 гривень, франшиза - 0.

Встановлено, що 19.08.2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», д.н. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo NUBIRA», д.н. НОМЕР_3 , автомобілем марки «Hyundai Accent», д.н. НОМЕР_2 , автомобілем «HyundaiMATRIX», д.н. НОМЕР_5 , які були припарковані, та залишив місце скоєння ДТП, чим порушив п.п. 13.1, 2.10 (а) ПДР.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_1 були пошкоджені автомобілі «Daewoo NUBIRA», д.н.з. НОМЕР_3 , «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Hyundai MATRIX», д.н.з. НОМЕР_5 .

06.09.2018 року ОСОБА_2 як власник автомобіля марки «Daewoo NUBIRA», д.н. НОМЕР_3 , 14.09.2018 року ОСОБА_3 як власник автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н. НОМЕР_2 , та 02.10.2018 року, ОСОБА_4 як власник автомобіля марки «Hyundai MATRIX», д.н. НОМЕР_4 подали до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяви на виплату страхового відшкодування( а.с. 22, 23, 24 ).

У зв`язку з цим, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було складено страхові акти № 23 від 07.09.2018 року, № 12 від 18.09.2018 року та № 91 від 05.10.2018 року ( а.с. 83, 85, 87 ).

На підставі вказаних страхових актів та розрахунків сум страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілим на загальну сумку в розмірі 134 812, 56 грн, з яких: потерпілому ОСОБА_2 - 3 199,63 гривень, потерпілому ОСОБА_3 - 41 612,93 гривень та потерпілому ОСОБА_4 - 90 000 гривень( а.с. 84, 86, 88-91).

01.11.2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» направлено претензію № 10069/ІНС на адресу ОСОБА_7 з проханням в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 134 812,56 грн, однак останній залишив її без задоволення (а.с. 93).

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не переконавшись у самостійному відшкодуванні відповідачем, здійснив повторне відшкодування шкоди потерпілим, при цьому, потерпілі після отримання сум на ремонт пошкоджених транспортних засобів від ОСОБА_1 повідомляли про це позивача. Отже, стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заявленої суми страхового відшкодування призведе до подвійного відшкодування завданої шкоди.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Так, відносини, які склались між сторонами спору у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників ( стаття 3 Закону).

Реалізуючи принцип захисту майнових інтересів страхувальників, законодавець передбачив виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника або водія.

Відповідно до підпункту 38.1.1 «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Оскільки, є доведеним самовільне залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди, страховик (ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») набув право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілим страхового відшкодування, а саме у розмірі 134 812,56 грн.

Так, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Скориставшись своїм правом на відшкодування шкоди, потерпілі ОСОБА_2 06.09.2018 року, ОСОБА_3 14.09.2018 року та ОСОБА_4 02.10.2018 року звернулись до страховика винної особи із заявами на виплату страхового відшкодування, в яких між іншим, зазначили, що взаєморозрахунки між страхувальником ( ОСОБА_6 ) та ними, потерпілими, не проводились.

За наявності таких заяв у страховика не виникло обов`язку перевіряти такі факти.

Однак, суд першої інстанції, встановивши факт самовільного залишення відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди та набуття страховиком право зворотної вимоги до заподіювача шкоди на суму виплаченого потерпілим страхового відшкодування, не звернув уваги на те, що ні відповідачем, ні потерпілими не було повідомлено страховика про проведення між ними будь-яких розрахунків. Докази, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

За змістом пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відхиляючи посилання ОСОБА_6 щодо порушення вимог ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та строків виплати страхового відшкодування, колегія суддів відмічає, що положення вказаної статті регулюють лише порядок звернення потерпілих чи інших осіб, які мають право на отримання відшкодування. При цьому, положення вказаного Закону, окрім прийняття заяви від потерпілого, не вимагають від страховика вчинення будь-яких інших дій.

Подання потерпілими до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяв про виплату страхового відшкодування та відповідно виплата страховиком такого відшкодування відбулись у строки, передбачені Законом, а тому посилання ОСОБА_1 на порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставними.

Безпідставними є і доводи відзиву про те, що страхове відшкодування позивачем було здійснено до ухвалення судового рішення стосовно винної особи, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду ( ОСОБА_1 ), оскільки приписами п. 36.1 ст. 36 зазначеного положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.При цьому, наявності судового рішення про притягнення винної у ДТП особи до відповідальності для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у такій виплаті положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»не вимагають.

Правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

На виконання вимог 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з метою визначення розміру збитків, завданих позивачу в результаті пошкодження транспортного засобу, на підставі Методики та за допомогою програмного продукту «Audatex», рекомендованого Міністерством юстиції для проведення автотоварознавчих досліджень, страховиком було здійснено розрахунки сум страхового відшкодування на підставі здійснених ремонтних калькуляцій.

Згідно ремонтної калькуляції № 18-175723 від 29.08.2018 року вартість ремонту автомобіля «Daewoo NUBIRA», д.н. НОМЕР_3 , 1998 року випуску, становить 3 336,79 грн, вирахування зношення запчастин 137,17 грн, загальна сума після вирахувань 3 199,62 грн.

Згідно ремонтної калькуляції № 18-175712 від 13.09.2018 року вартість ремонту автомобіля «Hyundai Accent», д.н. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, становить 78 316, 43 грн, вирахування зношення запчастин 36 703,50 грн, загальна сума після вирахувань 41 612,93 грн.

Згідно ремонтної калькуляції № 18-175591 від 11.09.2018 року вартість ремонту автомобіля Hyundai MATRIX», д.н. НОМЕР_4 , 2006 рок випуску, становить 228 058,84 грн, вирахування зношення запчастин 136 443,94 грн, загальна сума після вирахувань 91 614,90 грн.

Як встановлено вище, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілим на загальну сумку в розмірі 134 812, 56 грн, з яких: потерпілому ОСОБА_2 - 3 199,63 гривень, потерпілому ОСОБА_3 - 41 612,93 гривень та потерпілому ОСОБА_4 - 90 000 гривень.

Отже, страховою компанією не було відшкодовано шкоду потерпілим у повному обсязі, а виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням зносу.

В якості відшкодування матеріальних збитків, завданих 19.08.2018 року внаслідок ДТП, ОСОБА_1 сплатив потерпілим грошові кошти, зокрема: 08.09.2018 року ОСОБА_2 - 2800,00 грн; 23.09.2018 року ОСОБА_3 - 11 200,00 грн; 23.09.2018 року ОСОБА_4 84 000,00 грн (а.с. 123-125).

Аналіз наведених положень закону та встановлених обставин свідчить про те, що добровільно відшкодовані ОСОБА_1 потерпілим завдані збитки є різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, на яку потерпілі мають право претендувати у разі, коли розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі, й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми страхового відшкодування є подвійним відшкодуванням. При цьому, суд першої інстанції помилково послався на абсолютне право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), про що наголосила Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 04.07.208 року у справі №755/18006/15-ц.

Також, слід відмітити, що сплачені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 - 11 200,00 грн та на користь ОСОБА_4 84 000,00 грн є лише частиною різниці, яка підлягає відшкодуванню, незалежно від розміру відшкодування, належного страховику в порядку регресу.

Що стосується сплати ОСОБА_6 коштів на користь ОСОБА_2 , то вказана вище сума 2 800 грн, є більшою від фактичної різниці між загальним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (137,17 грн).

В той же час, ОСОБА_6 не позбавлений права на повернення від ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів в порядку окремого позовного провадження.

В будь-якому випадку, проведення між винною особою ( ОСОБА_6 ) та потерпілими будь-яких розрахунків, які виходять за межі виплаченої страховиком суми страхового відшкодування (франшиза або знос), не позбавляє страховика права зворотної вимоги до відповідача у межах суми виплаченого потерпілим страхового відшкодування, а відтак, вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення з відповідача збитків у розмірі 134 812,56 грн в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі та оцінив наявні в ній докази, зокрема, що відсутності факту повідомлення страховика щодо здійснення між потерпілим та винною у ДТП особою буд-яких розрахунків, розміру та мети сплачених відповідачем на користь потерпілих коштів, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову у позові.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, апеляційна скарга ОСОБА_5 в інтересах ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає задоволенню, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що наслідком апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції є задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн за звернення до суду із позовом та 3153 грн за звернення до суду з апеляційною скаргою, а всього 5255 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) 134 812,56 (сто тридцять чотири тисячі вісімсот дванадцять) грн 56 коп на відшкодування збитків в порядку регресу.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 255 (п`яти тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

І.В. Іванова