Справа № 504/3057/17
провадження № 2/504/220/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі - Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про стягнення аліментів, із урахуванням уточнених вимог, в твердій грошовій сумі в розмірі 1255,00грн., та позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне.

Позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі з квітня 2009 року. Офіційно шлюб не реєстрували. ОСОБА_2 є рідним батьком їх дитини - малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2014 року між сторонами були розірвані шлюбно - сімейні відносини, вони не проживають сумісно, не спілкуються, не зустрічаються, не підтримують стосунки. Відповідач з 2015 року жодного разу не відвідував доньку, не піклувався її станом здоров`я, не приймав ніякої участі у вихованні дитини, не дбав про неї, не цікавився життям доньки, її навчанням, розвитком, матеріальним забезпеченням. Матеріальну допомогу не надає, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутись до суду. Позивачка в повному обсязі займається вихованням доньки, лікуванням, утриманням, навчанням та її розвитком. З боку відповідача мала місце оплата за навчання доньки у дитячому садочку декілька разів у 2015 році, однак це не мало постійного характеру щомісячної оплати, та у 2016 році у лютому - березні відповідач також сплатив за перебування дочки у дитячому садочку. Про що позивачка дізналася від бухгалтера дитячого садочку, при цьому відповідач не бачився та не спілкувався з дитиною. Оскільки відповідач вже понад два роки, станом на момент подання позовної заяви, не спілкується ні з позивачкою ні з дитиною, ОСОБА_1 не має можливості без письмової згоди відповідача зняти з реєстрації або перереєструвати дитину на новому місці проживання для подальшого навчання у школі. З метою захисту прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1255,00грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 надав заперечення на позовну заяву в якій не погоджується з доводами та вимогами позивачки посилаючись на наступне.

З квітня 2009 року відповідач перебував у цивільному шлюбі з позивачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_4 . Сторони проживали в квартирі, яка належить ОСОБА_1 . З 2010 року по 2014 рік у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 знаходилась у декретній відпустці відповідач фінансово забезпечував сім`ю. В листопаді 2014 року позивачка попросила відповідача залишити її квартиру та єдиною можливістю для спілкування з дитиною були зустрічі та прогулянки біля дитсадку. 12.11.2014 року позивачка подала заяву до завідуючої дитсадком, в якій забороняла давати відповідачу дитину, хоча жодних підстав, на думку відповідача, для цього не було. 26.03.2015 року позивачка подала заяву до Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо переслідування та погроз на її адресу з боку відповідача та після перевірки було винесено відмову у відкритті кримінального провадження у зв`язку із не підтвердженням фактів. В подальшому, ОСОБА_1 переїхала до с. Сичавка, Лиманського району Одеської області, не повідомивши відповідача про зміну місця проживання.

Також твердження позивачки, щодо відсутності можливості взяти нотаріальну довіреність для виїзду дитини, як вказує відповідач, не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 не довела факт звернення до відповідача та отримання відмови в укладенні нотаріально посвідченої довіреності для виїзду дочки за кордон.

Крім того, ОСОБА_2 не погоджується із висновком виконавчого комітету Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, як органу опіки та піклування, тому що він, на думку відповідача, є формальний, поверхневий характер якого є дорадчим та не має самостійного значення а є лише думкою органу опіки та піклування, не враховує всіх обставин взаємовідносин між сторонами, винесений з порушенням положень ч. 5 ст. 19 СК України, оскільки не було обстежено умови проживання ОСОБА_2 , як одного з батьків дитини та не було витребувано з відповідних органів документів та довідок, які стосуються справи.

Також відповідач, розуміючи свій обов`язок сплачувати аліменти та не маючи наміру ухилятися від нього, вказує, що сплата аліментів в розмірі 1/3 частини від його доходу є для нього непосильною, а вимога позивачки про стягнення з нього аліментів є необґрунтованою, оскільки позивачем не надано докази про утримання дитини, розмір втрат на малолітню доньку. ОСОБА_2 вказує, що з 23.11.2002 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_5 . Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 14.06.2006 року з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ј частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2006 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . У жовтні 2016 року змінилося його сімейне становище, відповідач зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син - ОСОБА_8 . Оскільки відповідач на час розгляду справи оспорює незаконне звільнення, тимчасово не працює, має нерегулярні доходи, отримує пенсію за інвалідністю та зареєстрований і проживає з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги просить задовольнити.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №239. Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Комунального дошкільного навчального закладу «Южненський міський ясла - садок №1 «Золота рибка» комбінованого типу» №13-д/с від 29.03.2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує старшу групу №7 КДНЗ №1 м. Южного Одеської області. Зі слів вихователів групи №7 дитину завжди в садок приводить та забирає мати, батько не буває в дитячому садку, не цікавиться вихованням та розвитком дитини, тобто не бере участі у вихованні своєї доньки.

Згідно довідки Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області №155 від 22.05.2017 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 16.09.2020 року №02-18/01/1771 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісією з питань захисту прав дитини при Лиманській районній державній адміністрації на засіданні 11.09.2020 року розглянуто матеріали та встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , являються батьками малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (серія НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області 12 жовтня 2010 року, актовий запис від 12.10.2010 р. № 239).

На даний час малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати дитини ОСОБА_1 зазначає, що батько ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні доньки не приймає, станом здоров`я, навчанням, успішністю не цікавиться, матеріально не забезпечує.

Відповідно до довідок Сичавської сільської ради від 16.07.2020 року № 331 та № 333, гр. ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_4 , вихованням якої займається сама. Батько ОСОБА_2 , доньку не відвідує, участі у житті дитини не приймає та матеріально не забезпечує.

Відповідно до характеристики, виданої комунальним закладом «Южненська авторська М.П. Гузика експериментальна спеціалізована загальноосвітня школа-комплекс І-ІІІ ступенів Южненської міської ради Одеської області» від 05.06.2020 р. № 167, вихованням малолітньої дитини ОСОБА_4 займається мати, батько навчанням доньки не цікавиться, участі у вихованні дитини не приймає. За навчальний період з 01.09.2017 року, жодного разу не відвідував школу, на батьківських зборах не був, у житті дитячого колективу участі не приймав.

Відповідно до довідки сектору державної реєстрації юридичного відділу Балтської міської ради Одеської області від 16.07.2020 року № 2131, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Службою у справах дітей Лиманської райдержадміністрації надсилався рекомендований лист про розгляд даної справи та з`ясування відповідної думки батька, за місцем реєстрації ОСОБА_2 . Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 23.07.2020 р. отримав лист служби у справах дітей Лиманської райдержадміністрації, та надав відповідь в якій зазначив, що на даний час перебуває в США на обстеженні та лікуванні, проте не надав жодних підтверджуючих документів (вхідний № 542/01-18 від 05.08.2020 року).

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Лиманській районній державній адміністрації мати дитини ОСОБА_1 зазначила, що батько малолітньої, ОСОБА_2 , не виконує своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні доньки не приймає, станом здоров`я, навчанням, успішністю не цікавиться, матеріально не забезпечує.

Малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також була заслухана членами комісії з питань захисту прав дитини при Лиманській районній державній адміністрації та зазначила, що з батьком не спілкується, він не приймає участі у її вихованні, батька не бачила багато років.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 17, 19, 141, 153, 155, 157 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), на виконання ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.05.2020 року, справа № 504/3057/17, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вищенаведених фактів, орган опіки та піклування Лиманської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданої копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 06.10.2016 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 , актовий запис №1919.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис №892. Батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 22.04.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №77. Батьком зазначений ОСОБА_2 .

Рішенням Балтського районного суду Одеської області по справі № 2- 834 2006р. від 23.05.2006 року за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позовні вимоги ОСОБА_11 задоволені, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ј частину всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2006 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до листа Балтського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 04.02.2019 року №1728/34-35 у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого провадження №3600189 про примусове виконання виконавчого листа №2-834 виданого 14.06.2006 року Балтським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_11 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно наданих довідок до акту огляду Медико - соціальною експертною комісією серії 12ААБ №037629 від 15.02.2019 року, серії 12 ААБ №715469 від 20.02.2020 року, ОСОБА_2 встановлена друга група інвалідності. Вказане також підтверджується наданими індивідуальною програмою реабілітації інваліда №148 від 15.02.2019року, консультативним висновком спеціаліста - невропатолога від 12.02.2020 року Консультативної поліклініки Одеської обласної клінічної лікарні, випискою із історії хвороби №3709/1561 відділення неврології Балтської ЦРЛ з 05.09.2019 року по 16.09.2019 року, випискою №155 із медичної карти КУ «Одеська обласна клінічна лікарня».

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 ч. 2 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При цьому, згідно з роз`ясненням Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що відповідач не приділяє неповнолітньої дочці уваги, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

При розгляді справи суд позбавлений можливості врахувати доводи відповідача, щодо відмовлення в задоволенні позову в частині стягнення аліментів, у зв`язку з тим, що на його утриманні збільшилась кількість осіб, тобто непрацюючих батьків. Відомостей про непрацездатність батьків відповідача (наявність груп інвалідності) суду не надано, як не надано і відомостей про їх перебування на утриманні відповідача. Вік батьків відповідача свідчить, що вони є непрацездатними особами - пенсіонерами, проте відомостей суду про те, що вони перебувають на утриманні відповідача, суду не надано. Доказів, які б підтверджували те, що відповідач несе додаткові витрати на утримання своїх батьків, суду не надано.

Тому при винесенні рішення суд виходить з позовних вимог, які вважає справедливими, розумними та співмірними.

Отже, враховуючи те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, тобто, має обов`язок утримувати її до досягнення дочкою повноліття, суд дійшов до висновку, що аліменти слід стягнути з відповідача у розмірі 1255,00гривень.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дочки. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду.

Зважаючи на досліджені докази, суд визначає розмір належних до стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі, як те встановлено положеннями ст. 184 СК України, та з урахуванням обов`язку іншого з батьків, з ким проживає дитина, також брати участь в її утриманні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи уточнені позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1255,00гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 включно.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1 816,00 гривень.

Керуючись ст. 126,134, 136 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст. 10, 11, 12,13, 258-261, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області, служба у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по відношенню до його малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 19.08.2005 року Балтським РВУМВС України в Одеській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 . РНОКПП: НОМЕР_7 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в в твердій грошовій сумі в розмірі 1 255 гривень 00 копійок, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 включно.

Допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 19.08.2005 року Балтським РВУМВС України в Одеській області) в дохід держави 1 816,00 гривень судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров