Справа № 946/1011/21
Провадження № 2/946/1992/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9049 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - :01:003:1585; житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Суворове», смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,65 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0231571, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 23 червня 1997 року).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 1005/02-14 від 22 грудня 2020 рок, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав уточнені позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить зокрема земельна частка (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Суворове», смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,65 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0231571, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією 23 червня 1997 року та що підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 170/02-30 від 04.02.2021 року та житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 15 липня 1964 року та довідки Суворовської селищної ради Ізмаїльського району № 146 від 08.02.2021 року з якої вбачається, що будинок АДРЕСА_1 це колишній АДРЕСА_1 .

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26.01.1998 року (а.с. 6), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59653647 від 02.03.2020 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - відсутня.

Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_4 являється:

- дружина ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 02.11.1951 року (а.с.9).

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.

Довідкою Суворовської селищної ради № 130 від 03.02.2021 року встановлено, що на день своєї смерті, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а спільно з ним, з кола спадкоємців першої черги, проживала дружина - ОСОБА_3 , яка таким чином прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 08.06.2012 року (а.с. 7), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить зокрема земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9049 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - :01:003:1585, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 454401 виданого 24.01.2003 року, земельна частка (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Суворове», смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,65 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0231571, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 23 червня 1997 року) та житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке вона прийняла після смерті чоловіка - ОСОБА_4 , однак не оформила її.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Встановлено, що 22 березня 2000 року ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Суворовської селищної ради народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований у книзі для записів нотаріальних дій за № 99 згідно умов якого, сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД № 0231523 у розмірі 3,65 умовних кадастрових гектара вона заповіла своєму онуку - ОСОБА_2 .

Встановлено, що станом на момент відкриття спадщини спадкового майна у вигляді сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0231523 у розмірі 3,65 умовних кадастрових гектара, оскільки спадкодавцем було реалізовано право на виділ земельної частки (паю) в натурі та отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

У зв`язку з цим, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємцями за правом представлення після смерті ОСОБА_3 є онуки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їх батько та відповідно син ОСОБА_3 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 25.04.1989 року (а.с.8).

Крім того, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 16.12.1952 року (а.с. 10), ОСОБА_5 являється сином ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_7 від 18.12.1974 року, батьком дитини значиться ОСОБА_5 .

Також встановлено, що згідно довідки про народження ОСОБА_1 (а.с. 12), батько дитини значиться ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 12.03.2016 року (а.с. 13), ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що згідно довідки Суворовської селищної ради № 210 від 03.02.2020 року, на день своєї смерті, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а спільно з нею, проживали - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. № 1005/02-14 від 22 грудня 2020 рок, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1234, 1235,1261, 1266, 1268, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9049 га, що розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - :01:003:1585;

- житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) з земель, які знаходяться в колективній власності КСП «Суворове», смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, в розмірі 3,65 в умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0231571, виданий Ізмаїльською районною державною адміністрацією 23 червня 1997 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09.04.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар