Справа № 946/1178/21
Провадження № 2/946/2026/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок літ. «А» загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., з господарськими будівлями: сарай літ. «Б», вбиральня літ. «В» літня кухня літ. «Г» та надвірними спорудами: № 1 - огорожа, № 2 - хвіртка, № 3 - водопровід, № 4 - зливна яма, № 5 - мощення, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, що в цілому складає 1 (одиницю).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.08.2021 року закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними спорудами, АДРЕСА_1 .

Згідно довідки наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16.08.2021 року за № 856, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомості АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012р. власниками зареєстровані ОСОБА_3 (рос. мовою) та ОСОБА_2 (рос. мовою) (6/11 частки) на підставі договору дарування від 03.06.1963р., посвідчений Широквасовою Г. К. в реєстрі №7-930, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №8-56 від 05.10.1963р. Згідно Адресного реєстру м. Ізмаїла об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними спорудами, має самостійний адресний номер: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №170 від 25.04.1963р. було вирішено поділити домоволодіння по АДРЕСА_2 на два самостійних об`єкта відповідно до схеми поділу. Новоствореному житловому будинку з часткою 6/11, який на теперішній час належить ОСОБА_3 (рос. мовою) та ОСОБА_2 (рос. мовою), привласнили адресу по АДРЕСА_2 та змінили частку на одиницю, а іншому житловому будинку - привласнили адресу АДРЕСА_2 та також змінили частку на одиницю.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.07.1963 р. 6/11 частки об`єкта нерухомості по АДРЕСА_3 фактично складають одиницю об`єкта нерухомості по АДРЕСА_1 . Згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на об`єкт нерухомості АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012р. власником зареєстрована ОСОБА_5 (рос. мовою) (1/1 частка) на підставі свідоцтва про право власності №50 від 22.07.1963р. видане виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №8-57 від 22.07.1963 р. Відповідно до Адресного реєстру м. Ізмаїла об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними спорудами, має самостійний адресний номер: АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ). Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 (рос. мовою) та ОСОБА_2 (рос. мовою) належить в рівних частках житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 з часткою одиниця.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.01.2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_3 , згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 59759217 від 11.03.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті ОСОБА_3 є:

- дружина ОСОБА_2 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 від 11.03.2020 року;

- донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.08.21964 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 27.11.1970 року, виданий Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було з`ясовано судом, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , що підтверджено записом в будинковій книзі на спадковий житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

В свою чергу, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тому вважається такою що не прийняла спадщину.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 27.02.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_2 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначений спадковий житловий будинок.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 59759242 від 11.03.2020 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_2 є донька ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 18.08.21964 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 27.11.1970 року, виданий Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 11.03.2020 року за № 619, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 05.07.1999 року, РНОКПП - НОМЕР_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ) до Ізмаїльської міської ради Одеської області (розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62, код ЄДРПОУ - 26569223) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.08.2021 року.

Суддя: О.О.Бурнусус