У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 Справа №607/1114/17

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючої Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Киреньки Г. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук Анастасії Олександрівни щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що набрало законної сили 22 грудня 2018 року, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області визначив спосіб участі заявника у спілкуванні та вихованні його сина ОСОБА_2 встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу половину щорічних літніх канікул. На виконання зазначеного рішення ОСОБА_1 01 лютого 2021 року у визначений рішенням час прибув за адресою АДРЕСА_1 поруч з під`їздом №1 у м. Тернопіль. Адже постановою від 26 травня 2020 року державний виконавець у виконавчому провадженні № 60524801 визначив цю адресу місцем проведення побачень стягувана з дитиною. Однак всупереч вимогам частини першої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_3 не забезпечила побачення стягувача з сином в порядку, визначеному рішенням. Про перешкоджання виконанню судового рішення заявник повідомив на гарячу лінію «102». Прибули поліцейські ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яким боржник повідомила, що відправила сина до школи.

Державний виконавець у виконавчому провадженні № 63212358 ОСОБА_6 , що на даний час забезпечує примусове виконання згаданого рішення суду всупереч вимогам частини другої, третьої статті 641 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснила перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення і не винесла постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. 08 лютого 2021 року історія повторилася. Про те, що боржник відправила сина стягувача до школи, остання повідомила патрульним поліцейським Станьку С. П. та ОСОБА_7 , котрі з`явилися за згаданою адресою внаслідок повідомлення скаржника на гарячу лінію «102» про перешкоджання виконанню рішення суду боржником ОСОБА_3 .

Цього разу державний виконавець знову не виконала вимог закону: всупереч вимогам частини другої, четвертої статті 641 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснила перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення і не склала акт та не винесла постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, не надіслала до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, не звернулася з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, не винесла вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та не вжила інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. щодо не здійснення перевірки виконання боржником рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17 01 лютого 2021 року у час та місці побачення, не складення акту та не винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 01 лютого 2021 року рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17 та винести постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати протиправними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. щодо не здійснення перевірки виконання боржником рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17 08 лютого 2021 року у час та місці побачення та не виконання вимог частини четвертої статті 641 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язати державного виконавця скласти акт про невиконання боржником 08 лютого 2021 року рішення від 16 листопада 2018 року Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/1114/17, винести постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернутися з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вжити інших заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

04 березня 2021 року старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби А. Савчук подала суду відзив на скаргу на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ), в якій просила відмовити у її задоволенні. Пояснила, що на виконанні в Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) перебуває виконавче провадження № 63212358 згідно виконавчого листа № 07/1114/17 від 09 січня 2018 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом про: Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул. 05 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та рекомендованим листом направлено її на адресу сторін. 05 жовтня 2020 року, керуючись ст. 19 Закону на адресу сторін рекомендованим листом направлено виклик щодо їх явки до державного виконавця на 12 жовтня 2020 року о 10.30 год. для вирішення питання виконання рішення суду. Стягувач ОСОБА_1 на виклик державного виконавця не з`явився. 12 жовтня 2020 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду, проте стягувач ОСОБА_1 не з`явився, про що складено відповідний акт державного виконавця. 16 жовтня 2020 року на адресу відділу надійшла заява боржника ОСОБА_3 про перенесення виконавчих дій. 26 жовтня 2020 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду проте стягувач ОСОБА_1 не з`явився, про що складено відповідний акт державного виконавця. Отже, виконання рішення суду відбувається в добровільному порядку з боку боржника. Жодних заяв, клопотань на адресу відділу щодо виконання чи не виконання рішення суду, встановлення місця побачення з дитиною з боку стягувача не надходило протягом усього періоду примусового виконання рішення суду, що свідчить про небажання ОСОБА_1 брати участь у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 . Оскільки заявник жодного разу з моменту відкриття виконавчого провадження не з`явився до державного виконавця, щодо вирішення питання місця побачення з дитиною, не відреагував на виклик державного виконавця та декілька разів не з`явився для виконання рішення суду, можна допустити не бажання ОСОБА_1 приймати участь у виконанні рішення суду, а саме брати участь у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 .

Виконавче провадження з примусового виконання рішення суду відкрито 05 жовтня 2020 року, стягувач виявив бажання виконання рішення суду 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року через чотири місяці після відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 не зазначено про виконавчі дії, що вчинені до 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року, чим він вводить суд в оману, щодо невиконання рішення суду божником ОСОБА_3 та державним виконавцем. Стягувачем не зазначено, що боржник добровільно і в повному обсязі виконує рішення суду, про що свідчать акти державного виконавця від 12 жовтня 2020 року та 26 жовтня 2020 року. ОСОБА_1 також не зазначено факту невиконання ним рішення суду протягом тривалого періоду часу, він не надає пояснень своєї неявки до державного виконавця на виклик, який є обов`язковим до виконання. Слід зазначити, що численні побачення з дитиною не відбулися з вини заявника. Проте після численних не виконань стягувачем рішення суду, та у зв`язку із визначеним днем побачення з дитиною в понеділок, що є навчальним днем, державним виконавцем не перевірено виконання рішення суду 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року, щоб не порушувати конституційне право дитини на освіту. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок забезпечити побачення стягувача з дитиною, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням. Виходами державного виконавця встановлено, що рішення суду виконується боржником в добровільному порядку, про що складені акти державного виконавця. У період з 01 лютого 2021 року до 08 лютого 2021 року стягувач не з`явився до державного виконавця щодо визначення місця побачення з дитиною, що унеможливило перевірку виконання рішення суду, оскільки місце побачення з дитиною не визначено. Стягувач з власного бажання з`явився за адресою проживання боржника АДРЕСА_2 , мотивуючи це тим, що постановою № 60524801 від 26 травня 2020 року державним виконавцем визначено саме цю адресу для місця виконання рішення суду. Проте слід зауважити, що виконавче провадження № 60524801 завершено державним виконавцем 22 червня 2020 року у зв`язку з численною неявкою батька за місцем виконання рішення суду щодо побачення з дитиною. ОСОБА_1 повідомляє, що побачення з дитиною не відбулося у зв`язку із перебуванням сина у Тернопільському навчальновиховному закладі «Загальноосвітня школа ІІП ступенівекономічний ліцей №9» 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року, але стягувачем не доведено факту перешкоджання виконанню рішення суду боржником. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду № 607/1114/17 не визначено місця побачення з дитиною, а лише наступний графік: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул. Отже, рішенням суду визначено порядок виконання рішення суду. Тому державний виконавець просить суд не приймати до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що невиконання рішення суду зумовлене тим, що державний виконавець 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року не з`явився за адресою: АДРЕСА_2 та не склав акти про не виконання рішення суду, оскільки дана адреса не була визначено місцем виконання рішення суду. Вище зазначений факт не може свідчити про невиконання рішення суду лише стягувачем, оскільки протягом тривалого періоду часу ним рішення суду не виконувалося, за місцем проведення виконавчих дій ОСОБА_1 не з`являвся, чим перешкоджав виконанню рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про місце та час розгляду справи.

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) А. Савчук заперечила доводи скарги ОСОБА_1 та просила відмовити у її задоволенні посилаючись на зміст складеного нею відзиву на скаргу. У заяві, зареєстрованій судом 12 серпня 2021 року, старший державний виконавець А. Савчук підтвердила те, що 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року, згідно матеріалів ВП № 63212358 державним виконавцем вихід за місцем виконання рішення суду не здійснювався.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що є т.в.о. командира взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області. Свідок не перебуває із заявником у неприязних відносинах. Пригадує, що у 2021 році двічі приїжджав на звернення ОСОБА_1 , чи це було саме у лютому і конкретний день сказати не може, період - до 14.00 год. Заявник скаржився на невиконання його колишньою дружиною рішення суду про побачення із сином. Коли свідок в складі екіпажу прибув на виклик, то заявник зустрів їх біля крайнього від дороги під`їзду, вони піднялись на другий поверх, щоб поспілкуватися із колишньою дружиною ОСОБА_1 . Під час першого виклику, колишня дружина ОСОБА_1 повідомила, що чоловік не з`явився на побачення з сином, другий раз повідомила, що син знаходиться у школі. Під час виклику відеозйомка здійснювалася на нагрудну камеру поліцейського. Виклик від заявника надійшов на лінію «102» - мікрорайон «Дружба», вул. Яремчука, з часу його отримання на службовий планшет до прибуття екіпажу на місце проходить 10-15 хв.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що є поліцейським УПП в Тернопільській області. Пригадує, що двічі на лінію 102 був виклик, про те, що мати не виконує обов`язки, не дає батьку зустрітися з дитиною. Це відбулося на вул. Яремчука, що на масиві Дружба. Коли свідок в складі екіпажу перший раз приїхав на виклик, вони з напарником та заявником піднялися на другий поверх, де колишня дружина повідомила, що був державний виконавець, чоловіка не було. Другий раз приїжджали на виклик із поліцейським ОСОБА_8 , колишня дружина ОСОБА_1 повідомила, що дитина перебуває у школі і вона не перешкоджає зустрічам дитини з батьком. Коли саме це відбувалось свідок не пригадує, пам`ятає, що в світлу пору доби, були складні погодні умови, сніг. Заявник зустрів екіпаж поліції біля першого під`їзду від краю дороги. Свідок з напарником та заявником піднялись на другий поверх, де проживає колишня дружина заявника. Зберігання відеозаписів із нагрудних камер поліцейських регулює відділ ІТ, видалити чи змінити відео свідок не може. Видалення або зміна відео можуть відбутися тільки, якщо є технічні несправності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що є інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП. Повідомив, що одного разу приїжджав на виклик ОСОБА_1 , був заявник та його колишня дружина. Заявник повідомив, що йому чиняться перешкоди у зустрічі з дитиною. Колишня дружина ОСОБА_1 повідомила, що дитина в школі, тому він зараз не може зустрітися з батьком. Також повідомила, що син не бажає бачитися з батьком, будь-яких перешкод у побаченнях сина з батьком вона не чинить. Точної дати виклику свідок не пригадує, можливо це було навесні, приїздив з ОСОБА_4 . Місце не пригадує, район Дружба. Заявник зустрів екіпаж поліції біля крайнього під`їзду від дороги, більше поруч нікого не було. Свідок з напарником представились, показали службові посвідчення, а тоді пішли спілкуватися з колишньою дружиною заявника, яка проживає в гуртожитку. Свідок не пригадує, чи повідомляв заявник коли саме починається виконання рішення суду, конкретну годину, вони з напарником приїхали на виклик до обіду, в період з 09.00 год. до 11.00 год. дня.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що є інспектором СПДН ВППП Тернопільського РУП. Повідомив, що неодноразово приїжджав на виклики ОСОБА_1 про невиконання колишньою дружиною рішення про дозвіл бачитися батькові із сином. Державного виконавця не було, інколи син був на навчанні, інколи вдома, але не хотів проводити час із батьком. Свідок відбирав пояснення і залишав їх у черговій частині ТРВП. В лютому 2021 року був виклик. Свідок не пригадує із ким в складі екіпажу прибув на виклик. Суть звернення завжди були однакового змісту перешкоди у спілкуванні із сином. Виклик був здійснений на вул. Яремчука, навпроти Управління стратегічних розслідувань, від дороги перший під`їзд. Піднялися на третій поверх, зайшли в кімнату, колишня дружина надала пояснення, що не чинить перешкоди у спілкуванні батька із сином, а син сам не хоче бачитися із батьком. Повідомлення надійшло на службовий планшет близько 11 год. 00 хв. 11 год. 10 хв., час побачень 10-11 год., свідок точно не пригадує.

Матеріали відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які 08 лютого 2021 року опрацьовували повідомлення ОСОБА_1 на короткий номер екстреного виклику поліції «102» підтверджують обставини прибуття ОСОБА_1 до місця проживання боржника та ОСОБА_2 , на відео зафіксовано дату 08 лютого 2021 року 11 год. 43 хв.

Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства обов`язковість виконання рішень суду.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

07 листопада 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60524801 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначено, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

19 листопада 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, згідно якої визначено місцем побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 (місце проживання боржника).

Актами головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. від 25 листопада 2019 року, 02 грудня 2019 року встановлено, що побачення у встановлені час та місце не відбулися через неявку стягувача ОСОБА_1 на місце виконавчих дій.

Актами головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н. В. від 16 грудня 2019 року, 23 грудня 2019 року, 28 грудня 2019 року встановлено, що побачення у встановлені час та місце не відбулося у зв`язку з відмовою сина ОСОБА_2

02 січня 2020 року постановою головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. виконавче провадження передано до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) та цього ж дня державним виконавцем зазначеного відділу винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

Актами головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південнозахідного управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. від 11 січня 2020 року, 20 січня 2020 року встановлено, що побачення у встановлені час та місце не відбулися через неявку стягувача ОСОБА_1 на місце виконавчих дій.

Актами головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південнозахідного управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. від 13 січня 2020 року, 20 січня 2020 року, 27 січня 2020 року, 03 лютого 2020 року встановлено, що побачення у встановлені час та місце не відбулося у зв`язку з відмовою сина ОСОБА_2

13 січня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н.В. здійснено вимогу боржнику, стягувачу та представнику Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з`явитися о 10 год. 00 хв. 20 січня 2020 року за адресою АДРЕСА_2 для участі у виконавчих діях.

Постановою від 20 січня 2020 року відкладено проведення побачення батька з сином у зв`язку з заявою ОСОБА_1

03 лютого 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

10 лютого 2020 року до зазначеного відділу надійшла заява стягувача про невідкладне відновлення виконавчого провадження № 60524801 та повторне здійснення заходів, передбачених ч. 6 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження».

12 лютого 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

Головним державним виконавцем Гнатюк Н. В. винесено постанови про відкладення виконавчих дій з 20 березня до 30 березня 2020 року, з 01 квітня 2020 року до 13 квітня 2020 року, з 04 травня 2020 року до 11 травня 2020 року, з 15 травня 2020 року до 22 травня 2020 року за заявами ОСОБА_3 у зв`язку із введенням карантину на всій території України.

Актами головного державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Південнозахідного управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. від 25 травня 2020 року, 01 червня 2020 року, 15 червня 2020 року, 22 червня 2020 року встановлено, що побачення у встановлені час та місце не відбулися через неявку стягувача ОСОБА_1 на місце виконавчих дій.

26 травня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.ІваноФранківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, яким визначено місце побачення стягувану ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10.00 до 12.00 год., яку направлено сторонам виконавчого провадження.

16 червня 2020 року державний виконавцем здійснено вимогу боржнику, стягувачу та працівнику ТМВ ГУНП в Тернопільській області з`явитися о 10 год. 00 хв. 22 червня 2020 року на місце проведення виконавчих дій АДРЕСА_1 , яка була направлена стягувачу електронною поштою та засобами поштового зв`язку.

Як вбачається із складених актів державним виконавцем Гнатюк Н. В. від 25 травня 2020 року, від 01 червня 2020 року, від 15 червня 2020 року, від 22 червня 2020 року, виходом за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник ОСОБА_3 рішення суду виконала, надавши сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для побачення із батьком у визначений час та місці побачення, однак побачення не відбулось через неявку стягувача ОСОБА_1 , причини неявки він не повідомив.

14 червня 2020 року за №51686, а також 16 червня 2020 року за №53694 на адресу стягувача ОСОБА_1 за підписом керівника Тернопільського міського відділу ДВС направлено листи із повідомленням стягувача, що у разі повторної неявки на побачення із сином згідно графіку встановленого судом, виконавчий документ буде повернуто ОСОБА_1 згідно п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22 червня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також направлено оригінал виконавчого листа рекомендованою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 .

Державним виконавцем Гнатюк Н. В. зазначену постанову для відома направлено на адресу стягувача листом від 22 червня 2020 року за №55075.

05 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Савчук А. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63212358 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також 05 жовтня 2020 року державним виконавцем здійснено виклик № 80763 про необхідність ОСОБА_1 з`явитися до виконання 12 жовтня 2020 року о 13 год. 30 хв. за адресою вул. Острозького, 14, м. Тернопіль щодо вирішення питання виконання рішення суду.

Актом державного виконавця від 12 жовтня 2020 року встановлено, що на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу з`явитися до державного виконавця з метою визначити місце побачення з дитиною, оскільки місце побачення не було визначено. ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_2 з`явилися у відділ ДВС для вирішення питання щодо місця побачення з дитиною.

16 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до начальника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління (м. ІваноФранківськ) із заявою про перенесення проведення виконавчих дій 21 жовтня 2021 року у зв`язку з тим, що у сина ОСОБА_2 проходить навчання у школі.

Актом державного виконавця Савчук А. О. від 26 жовтня 2020 року виходом за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що стягувач за місцем виконання рішення суду не з`явився. Рішення суду не виконано. Побачення з дитиною не відбулося.

За змістом заяви від 12 серпня 2021 року, поданої на адресу суду старшим державним виконавцем Савчук А. О., 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року, згідно матеріалів ВП № 63212358 цим державним виконавцем вихід за місцем виконання рішення суду не здійснювався.

Із відповіді Тернопільського навчальновиховного комплексу «Загальноосвітня школа ІІІІ ступенівекономічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич» Тернопільської міської ради № 0207/72 від 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 перебував у заклад освіти з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 01 лютого 2021 року та з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. 08 лютого 2021 року.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 42 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 449 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення державним виконавцем перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що мало місце 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року у час та місці побачень, не складення акту та не винесення постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 641 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем (частини 1, 2 ст. 641 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог п. 5 Розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07 квітня 2021 року № 1277/5), якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклику час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Згідно вимог п. 8 цього ж розділу Інструкції державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Судом встановлено, що 26 травня 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. винесено постанову про визначення місця побачення стягувача з дитиною, яким визначено місце побачення стягувачу ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10.00 до 12.00 год. Згідно постанови від 22 червня 2020 року, винесеної головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Гнатюк Н. В. про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 4 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 607/1114/17, виданий 09 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, повернуто ОСОБА_1 . Роз`яснено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 22 червня 2023 року.

Розглянувши заяву стягувача про примусове виконання 05 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63212358 з приводу виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1114/17, відповідно до якого визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після відкриття виконавчого провадження № 63212358 державним виконавцем не виносилась постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною, однак, як було встановлено в судовому засіданні боржник ОСОБА_3 разом із сином ОСОБА_2 не змінювали місця проживання, а відтак місце виконання рішення суду АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1 щопонеділка з 10.00 до 12.00 год.

01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року були понеділками та відповідно у ці дні, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв., старший державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. була зобов`язана виконати вимоги частини другої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та здійснити перевірку виконання боржником рішення суду у справі № 607/1114/17 за адресою: вул. Яремчука, 37, м. Тернопіль біля під`їзду № 1. Таких дій державним виконавцем не було вчинено, що також слідує із заяви державного виконавця, зареєстрованої судом 12 серпня 2021 року та суперечить змісту вищенаведеної норми закону.

Відтак слід визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що мало місце 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року.

Щодо решти вимог скарги ОСОБА_1 , то суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Частинами третьою, четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною сьомою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 9 Розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 07 квітня 2021 року № 1277/5), у разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче првадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Отож, судом має бути достеменно встановлено обставини невиконання боржником рішення і саме без поважних на те причин, що тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

В ході проведення судових засідань, з матеріалів наданих суду в обґрунтування поданої скарги та доводів на її спростування, показів свідків, судом не було встановлено, що стягувач ОСОБА_1 01 лютого та 08 лютого 2021 року о 10.00 год. прибув на виконання рішення суду за адресою: вул. Яремчука, 37, м. Тернопіль біля під`їзду № 1. Матеріали відеозапису з нагрудних камер поліцейських, які 08 лютого 2021 року опрацьовували повідомлення ОСОБА_1 на короткий номер екстреного виклику поліції «102» підтверджують обставини прибуття ОСОБА_1 до місця проживання боржника та ОСОБА_2 , однак на відео зафіксовано дату 08 лютого 2021 року 11 год. 43 хв. Згідно пояснень свідка ОСОБА_8 час від отримання повідомлення на службовий планшет про невиконання рішення суду до прибуття на місце становить 10-15 хв., а тому суд ставить під сумнів те, що стягувач ОСОБА_1 08 лютого о 10.00 год. прибув на виконання рішення суду у справі № 607/1114/17 за вищевказаною адресою. Такі висновки суду пов`язані із поведінкою стягувача, який неодноразово не прибував на побачення із дитиною і не повідомляв державного виконавця про причини свого неприбуття.

Щодо невиконання боржником рішення суду 01 лютого 2021 року, то в суду також немає відомостей про те, що ОСОБА_1 о 10.00 год. з`явився на виконання рішення суду за адресою: АДРЕСА_1 біля під`їзду № 1.

Крім того, з показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 встановлено, що боржник ОСОБА_3 не ухилялася від виконання рішення про визначення способу участі батька у вихованні сина, остання пояснювала, що ОСОБА_2 не бажає бачитися з батьком, а тому перебуває у школі на навчанні, що також підтверджується інформацією з Тернопільського навчальновиховного комплексу «Загальноосвітня школа ІІІІ ступенівекономічний ліцей № 9 імені Іванни Блажкевич» Тернопільської міської ради № 0207/72 від 19 квітня 2021 року. Відмова ОСОБА_2 бачитися із ОСОБА_1 підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 60524801.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У постанові від 08 липня 2021 року у справі № 640/11833/19 Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а.

Відтак, оскільки судом не було встановлено, що ОСОБА_1 з`явився на виконання рішення суду 01 та 08 лютого 2021 року о 10.00 год., як і не знайшли свого підтвердження доводи стягувача, що ОСОБА_3 без поважних причин не виконує рішення у справі № 607/1114/17, суд не вбачає підстав для зобов`язання державного виконавця вчинити дії, передбачені статтями 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ПівденноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, підлягає до часткового задоволення. Слід визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук А. О. щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що мало місце 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року. У задоволенні решти вимог скарги суд відмовляє у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 258-261, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Савчук Анастасії Олександрівни щодо нездійснення перевірки виконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17, що мало місце 01 лютого 2021 року та 08 лютого 2021 року.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 серпня 2021 року.

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська