Яготинський районний суд Київської області
Справа № 757/6877/21-ц
Провадження №2/382/660/21
У Х В А Л А

Іменем України

19.08.2021 Суддя Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А. перевіривши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про відшкодування моральної шкоди, в котрій зазначено, що 05 жовтня 2019 року старшим сержантом поліції Яготинського ВП Тарасенком А.В. було складено постанову серії ДП018 № 078064 про вчинення мною правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121 та ч.2 ст.122 КУпАП, а саме: 05.10.2019 року о 11.00 годин в селі Капустинці Яготинського району по вулиці Гагаріна водій керував автомобілем обладнаним пасивними засобами безпеки був непристебнутим ременем безпеки та не увімкнув світлову аварійну сигналізацію після зупинки працівниками поліції, чим порушив п.2.3 в та п.9.9.б ПДР України. Не погоджучись з даною постановою, він 10 жовтня 2019 року оскаржив її до Яготинського районного суду Київської області. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 квітня 2020 року у справі № 382/1796/19 його позов до поліцейського СРПП Яготинського відділення поліції Головного Управління національної поліції у Київській області Тарасенка Андрія Вікторовича, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Сектор реагування патрульної поліції Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, задоволено. Постанову серії ДП018 № 078064 від 05 жовтня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП скасовано, провадження по справі закрито. Законом України "Про виконавче провадження" визначено вимоги до виконавчого документа, а саме: згідно з п. 6 частини першої ст. 4 цього Закону обов`язковим реквізитом виконавчого документа є дата набрання законної (юридичної) сили рішенням. Як убачається з ухвали про відкриття провадження у адміністративній справі № 382/1796/19 постанова серії ДП018 № 078064 від 05 жовтня 2019 року про стягнення з нього штрафу в розмірі 850 грн. не набрала законної сили. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Згідно з ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу. Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що оскарження особою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності/зупиняє її примусове виконання до розгляду відповідної скарги, що покликано забезпечити визначеність сторін у виниклих між ними правовідносинах. На час звернення начальника Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділення поліції Головного Управління національної поліції у Київській області із заявою про примусове виконання постанови від 05 жовтня 2019 року останній володів інформацією про її оскарження в судовому порядку. 07 лютого 2020 року головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталією Валентинівною відкрито виконавче провадження № 61194492 по виконанню постанови серії ДП018 № 078064 від 05 жовтня 2019 року про стягнення з нього штрафу в розмірі 850 грн..

Відповідно до ст. 28 Закону "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Всупереч вищевказаній нормі Закону йому не направлено оскаржувану постанову до цього часу. Разом з цим, необхідно звернути увагу на те, що на момент прийняття відповідачем 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 лютого 2020 року з примусового стягнення у подвійному розмірі штрафу, така постанова була предметом оскарження у Яготинському районному суді Київської області (справа № 382/1796/19). Відтак, підстави для примусового виконання постанови серії ДП018 № 078064 від 05 жовтня 2019 року станом на 07 лютого 2020 року були відсутні. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в Постанові від 27.03.2019 року по справі № 826/15117/17. З огляду на зазначене можливо дійти висновку, що постанова головного державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталії Валентинівни про відкриття виконавчого провадження № 61194492 від 07 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 60060883 є незаконною. 07.02.2020 року головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталією Валентинівною винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх його рахунках, в результаті чого було арештовано його рахунок № НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» та на який нараховується пенсія по втраті годувальника на малолітню дитину - ОСОБА_2 та допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, соціальні виплати, а саме допомоги по безробіттю. В зв`язку з чим він не міг отримати ці види допомоги та купувати ліки і харчування для своєї багатодітної сім`ї, оплачувати комунальні платежі. Крім того, арешт може бути накладений виключно в межах суми стягнення. При цьому штраф за вищенаведеною статтею не перевищує 2 000 гривень, а державний виконавець арештував рахунки з 4 433 гривень, що прямо та безпосередньо заборонено Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Всупереч вищевказаній нормі Закону йому не направлено оскаржувану постанову до цього часу. Зі встановлених обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження дій та рішення суб`єктів владних повноважень. З урахуванням вищевказаних положень норм закону, можливо прийти до висновку про те, що дії Яготинського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділення поліції Головного Управління національної поліції у Київській області щодо направлення постанови про стягнення штрафу з нього для виконання у примусовому порядку є протиправними. Вказана обставина є підставою для визнання неправомірних дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 61194492 та винесення постанови про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх його рахунках від 07 лютого 2020 року, оскільки вони є наслідком неправомірних дій суб`єктів владних повноважень - відповідачів і порушують його права і законні інтереси. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку НОМЕР_1 виконано. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк» після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать йому, повинен був повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Однак, таких повідомлень від ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк» на адресу приватного виконавця не надходило. Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржнику в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, рахунки, які передбачені для виплати соціальних виплат та пенсії, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Як убачається з відповіді за № 20.1.0.0.0/7-200210/3226 на 111199-ВБ від 10 лютого 2020 року відповідач 2 свідомо порушив законодавство та не повернув постанову про накладення арешту на рахунки повідомивши виконавця про цільове використання коштів на рахунках. Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Однак, не зважаючи на мою заяву від 28 лютого 2020 року відповідач 1 самоусунулася від виконання статті 48 Закону України "Про виконавче провадження". Відтак, йому завдано моральної шкоди внаслідок неправомірного направлення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту державним виконавцем банківського рахунку НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» в рамках отримання пенсії по втраті годувальника на малолітню дитину - ОСОБА_2 та соціальних виплат, який було накладено на підставі постанови від 07.02.2020 року, і бездіяльності державного виконавця щодо його зняття. Постанова від 07.02.2020 р. головного державного виконавця Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Цимбал Наталії Валентинівни про накладення арешту на грошові кошти була скасована останньою лише 16 жовтня 2020 року. За період арешту вищевказаного рахунку (з 07 лютого 2020 року до 16 жовтня 2018 року - більше 10 місяців) були втрачені нормальні життєві взаємостосунки з оточуючими і все це вимагало додаткових зусиль. Він постійно відчував моральні страждання, які мали тривалий характер з кожним місяцем все більше прогресували та збільшувати нервові зриви, депресивний стан та створювали умови для усамітнення і занурення у свій безпорадний стан безвиході. Також призвело до обставин, в яких він та його багатодітна сім`я залишились без коштів для існування. Моральні страждання завдані і тим, що відповідач ніяким чином навіть не прагнув виправити ситуацію, яка склалася. Зневага посадових осіб відповідача принижує людську гідність. Порушують його права і законні інтереси та права і законні інтереси дитини-сироти. На думку позивача, розмір моральної шкоди повинен бути визначений в розмірі 200 000 грн. з кожного відповідача окремо. Враховуючи викладене, просив стягнути з Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 200 000 (двісті тисяч) гри моральної шкоди та стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 200 000 (двісті тисяч) гри моральної шкоди.

Перевіривши позов ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про відшкодування моральної шкоди з доданими до нього матеріалами, встановлено наступне.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, відносин, інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскарженні будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як зазначено ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку з здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Для визначення юрисдикції спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. (Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 340/25/19).

Як вбачається з позовної заяви предметом позову є стягнення моральної шкоди, що є наслідком протиправних дій державного виконавця, як вказує позивач по справі в позові, які призвели до порушення прав позивача і його законних інтересів, душевних страждань, залишили багатодітну сім`ю без коштів для існування. При цьому, позивачем ставиться вимога про відшкодування моральної шкоди, проте відсутнє посилання на наявність рішення щодо протиправних дій державного виконавця. З позовної заяви вбачається наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача про яку вказує позивач в позові та спричиненою шкодою.

Отже, в даному випадку слід враховувати положення ч. 5 ст. 21 КАС України, якими передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір; інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки розгляд справи має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 15, 19, 186 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Кисіль О.А.