Житомирський апеляційний суд
Категорія 80 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Павицької Т.М.

за участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/14192/20 за позовом ОСОБА_1 до Державного університету «Житомирська політехніка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку

за апеляційною скаргою Державного університету «Житомирська політехніка» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Полонцем С.М. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного університету «Житомирська політехніка»(далі ДУ «Житомирська політехніка») про стягнення грошової компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, присудженої за рішенням суду. При цьому посилаючись на те, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2016 рокув цивільній справі №296/99/16-ц на її користь з ДУ «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій», правонаступником якого є відповідач, серед іншого, стягнуто суму заборгованості із заробітної плати в розмірі 11307 грн. 64 коп, в тому числі 1222,20 грн. компенсації за невикористану відпустку та 1230,40 грн. вихідної допомоги. Проте на час звернення з цим позовом вказане рішення відповідачем не виконано. Вважає, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати, яка обчислюється відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, а також на середній заробіток за період затримки розрахунку, у зв`язку з невиплатою роботодавцем заборгованості по заробітній платі за рішенням суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить стягнути з ДУ «Житомирська політехніка»на її користь за період з 09.09.2016 по 24.11.2020 суму індексації заробітної плати в розмірі 42064,42 грн. і середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 09.09.2016 по 24.11.2020 в сумі 80909,32 грн, а всього на загальну суму 122973,74 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 05 січня 2021 року позов задоволено повністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ДУ «Житомирська політехніка»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове судове рішення. При цьому зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки позивачем попущено трьохмісячний строк звернення до суду з відповідним позовом, передбачений ст.233 КЗпП України, який необхідно обраховувати з часу звільнення позивача з роботи. Крім того, вини підприємства щодо невиплати заборгованості по заробітній платі не має, оскільки вказаний борг по заробітній платі відповідач, як правонаступник ДП «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій», набув відповідно до судового рішення лише 14.09.2020, але вказана обставина також не була врахована судом при ухваленні рішення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано задовольнив її вимоги через доведеність заявлених вимог. При цьому зазначила, що 09 грудня 2020 року відповідачем проведений з позивачем повний розрахунок заборгованості згідно з рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2016 рокута виплачено на її користь 30964,63 грн.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач та її представник просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до наказу №47/265-к від 10 грудня 2015 року ОСОБА_1 була звільнена з посади продавця 2 категорії відділу комерції та вивчення попиту на товари народного споживання ДП «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» з 10.12.2015 року за п.1 ст.40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 15.09.2015 року №933 припинено Житомирський ЦНТІ шляхом реорганізації, а саме приєднано до Житомирського державного технологічного університету для подальшого утворення на його базі структурного підрозділу - бізнес-інноваційний центр Житомирського державного технологічного університету. Відповідно до пункту 3 вказаного наказу Житомирський державний технологічний університет є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків ДП «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій».

Вищевказана обставина встановлена постановами Верховного Суду від 14.09.2020 року у справі №296/443/16-ц та від 21.10.2020 року по справі №296/99/16-ц.

На даний час Житомирський державний технологічний університет перейменовано в Державний університет «Житомирська політехніка».

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08.09.2016 року по справі №296/99/16-ц стягнуто з Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» () на користь ОСОБА_1 11307 грн. 64 коп. заборгованості по заробітній платі, в тому числі 1222 грн. 20 коп. компенсації за невикористану відпустку та 1230 грн. 40 коп. вихідної допомоги, а також 5197 грн. 91 коп. індексації заробітної плати і 14459 грн. 08 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 11.12.2015 по 08.09.2016, а всього 30964 грн. 63 коп.

Відповідно до листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 31.07.2020 року станом на 31.07.2020 року заборгованість по виконавчому листі №296/99/16-ц становила 30964,63 грн.

Вказана сума заборгованості була виплачена відповідачем 09 грудня 2020 року, про що свідчить лист Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 18.06.2021.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом із тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права.

Отже суд першої інстанції правомірно застосував до вказаних правовідносин статтю 117 КЗпП України, обрахувавши належні до сплати суми з наступного дня після постановлення 08.09.2016 року рішення у справі №296/99/16-ц по день звернення до суду, тобто по 24.11.2020, врахувавши не виплату роботодавцем заборгованості по заробітній платі відповідно до вказаного рішення, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку звернення до суду з відповідним позовом.

Також колегія суддів погоджується із рішенням суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходу відповідно до індексу інфляції у зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати, присудженої за рішенням суду виходячи з наступного.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 (із змінами та доповненнями), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Таким чином, встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у зв`язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати, присудженої за рішенням суду, в позивача на підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виникло право на стягнення компенсації втрати частини доходу відповідно до індексу інфляції, який існував у період невиплати такого доходу в розмірі 42064,42 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягнутого з відповідач на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з наступного.

Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст.117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

З урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, вищезазначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення суми середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, враховуючи, що даний борг по заробітній платі позивача ДУ «Житомирська політехніка» набув як правонаступник ДП «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій» та виплата ним вказаної заборгованості 09.12.2020, суд апеляційної інстанції вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 20000,00 грн.

Крім того, присуджуючи з відповідача на користь позивача суми грошової компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, суд безпідставно не зазначив у рішенні суду, що такі суми визначені без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення за статтею 117 КЗпП за час затримки розрахунку при звільненні позивача відшкодування у сумі 20000,00 грн. та зміні в частині судового збору з 1229,73 грн. до 621 грн.

Керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного університету «Житомирська політехніка»задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 05 січня 2021 рокузмінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частині в наступній редакції:

«Стягнути з Державного університету «Житомирська політехніка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.09.2016 року по 24.11.2020 року у розмірі 20000,00 грн, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати за період з 09.09.2016 року по 24.11.2020 року у розмірі 42064 грн. 42 коп, а всього на загальну суму 62064 грн. 42 коп.Зазначена сума визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державного університету «Житомирська політехніка» в дохід держави судовий збір в сумі 621 грн.»

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного університету «Житомирська політехніка»судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 913,07 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий Судді