Справа пр. № 2/756/2160/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Андрейчука Т.В.,
за участю секретаря судового засідання - Колесник А.В.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина, -
У листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що у січні 1997 року між нею та відповідачем у справі ОСОБА_2 було укладено шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 .
На теперішній час шлюб між сторонами справи розірвано.
Як зазначила у своїй позовній заяві ОСОБА_1 , її син ОСОБА_3 є непрацездатним, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку.
У січні 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 (а. с. 6).
У березні 2008 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано.
Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати сина (дочку) необхідно наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).
СК України не містить поняття "повнолітня непрацездатна дитина".
Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.
Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Положення ч. 3 ст. 75 СК України відносять до категорії "непрацездатні" осіб з інвалідністю I, II та III групи.
Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні ст. 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014).
За приписами ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється І, ІІ чи ІІІ група інвалідності (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні").
Матеріалами справи засвідчується, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І групи (а. с. 8).
ОСОБА_3 постійно мешкає з матір`ю ОСОБА_1 .
Відомостей про те, що ОСОБА_3 отримує будь-який дохід, зокрема пенсію по інвалідності, матеріали справи не містять.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І групи, потребує лікування, суд вважає, що він має необхідність у матеріальній допомозі.
Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача у справі відсутні.
Також судом з`ясовано, що у відповідача ОСОБА_2 , окрім сина ОСОБА_3 , є також донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 13-16).
Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Усупереч наведеним законодавчим приписами позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б засвідчували, що відповідачеві на праві приватної власності належить будь-яке рухоме та нерухоме майно.
Наведені обставини беруться до уваги судом при визначенні розміру аліментів.
За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх сина, дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і сином, дочкою щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Ураховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема стан здоров`я ОСОБА_3 , наявність у відповідача іншої дитини, окрім ОСОБА_3 , а також матеріальне становище матері ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , яка не працює, суд дійшов висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 має становити 5000,00 грн щомісячно, починаючи з 12 листопада 2020 року і на увесь період непрацездатності ОСОБА_3 .
Крім цього, суд звертає увагу позивача, що аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної дитини, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Отже, аліменти на утримання ОСОБА_3 слід стягнути на його користь, а не на користь його матері ОСОБА_1 .
Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана ОСОБА_1 12 листопада 2020 року, а тому суд присуджує аліменти саме з цього дня.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
Стосовно долученого ОСОБА_1 до позовної заяви рахунку від 12 лютого 2020 року МР000000726, то суд звертає увагу позивача на таке.
Указані витрати зумовлені особливими обставинами, а тому їх слід віднести до додаткових витрат (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц).
Суд звертає увагу позивача на положення ст. 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, хворобою дитини. Отже, у випадку, якщо позивачем понесені чи будуть понесені додаткові витрати на лікування повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , зумовлені його хворобою, вона має право пред`явити позов до відповідача про стягнення з нього таких витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь його повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на його утримання у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 12 листопада 2020 року і на увесь період непрацездатності ОСОБА_3 .
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Андрейчук