ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Херсон

Справа №665/1747/20

Провадження 22-ц/819/691/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

розглянувши в порядку письмового провадження (без виклику сторін) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чавурська Олеся Валеріївна, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року, ухвалене під головуванням суду Березнікова О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що згідно судового наказу Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 червня 2018 року і до повноліття дитини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася ще одна донька ОСОБА_4 , матір`ю дитини є ОСОБА_5 , з якою позивач хоча й не перебував у шлюбних відносинах та спільно не проживає, проте вона разом з донькою ОСОБА_6 перебувають на його утриманні.

Внаслідок цих обставин його матеріальне становище погіршилося, у зв`язку з чим позивач не може забезпечити сплату аліментів на неповнолітньої утримання ОСОБА_3 у розмірі визначеному судовим рішенням.

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір присуджених до сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зміна матеріального стану платника аліментів доведена не була. Зокрема суд зазначив, що позивач є працездатною особою, стан його здоров`я не погіршився, а також останнім не надано належних доказів на підтвердження утримання іншої дитини, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для зменшення розміру стягнутих на користь старшої доньки аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чавурська О.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на допущення судом порушень норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено надані позивачем докази щодо змін його матеріального стану, а саме відсутність у ОСОБА_1 доходів за останні півроку, зміни в особистому житті, які полягають в народженні у нього ще однієї малолітньої дитини доньки ОСОБА_6 , яка перебуває на утриманні позивача, що є самостійною, незалежною від матеріального стану підставою для зміни визначеного судовим рішенням розміру аліментів.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалися.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Судовим наказом Чаплинського районного суду Херсонської області від 13 липня 2018 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до її повноліття, починаючи з 02 червня 2018 року (а.с.8).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 22 жовтня 2020 року, позивач ОСОБА_1 за період з 1-го кварталу 2020 року по 2 квартал 2020 року отримував доходи: за 1-й квартал 2020 року в розмірі 4742,28, 2-й квартал в розмірі 16613,18 грн, які є доходами від продажу власної продукції тваринництва.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звернувшись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 березня 2018 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області у нього народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , про що зроблено відповідний актовий запис №204 (а.с.3).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішені вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення призначеного до сплати розміру аліментів.

За положеннями частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року під час розгляду справи №565/2071/19 та від 03 червня 2020 року у справі №760/9783/18-ц зазначено, що зміна сімейного стану в зв`язку з наявністю у платника аліментів інших дітей не може бути підставою для зміни розміру аліментів без доведення обставини зміни матеріального стану. Крім того, в наведених висновках суду касаційної інстанції зазначено, що відсутність постійного та стабільного заробітку платника аліментів, без підтвердження погіршення його матеріального становища не буде спрямовано на належне забезпечення дитини відносно якої стягуються аліменти та відносно якої ставиться питання про зміну розміру стягуваних аліментів та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, зміна сімейного стану ОСОБА_1 , а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану саме у зв`язку із народженням іншої дитини. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Разом із цим, за матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває у працездатному віці, не хворіє на тяжкі хвороби, які б впливали на його працездатність та необхідність проходження лікування. Долучені до позовної заяви відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1-го по 2-ий квартал 2020 року не дають можливості визначити погіршення матеріального становища ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що відсутність у позивача офіційного місця роботи не звільняє його від обов`язку на рівні з матір`ю утримувати свою неповнолітню доньку, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а вимога про його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні іншу дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів та не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Чавурська Олеся Валеріївна, залишити без задоволення.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько