З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20.08.2021 сел. Оржиця
Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши цивільну справу № 543/590/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон який мотивувала наступним.
Вона ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження від 20.12.2006 року серії НОМЕР_1 . Вона розірвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19.09.2011 року серії НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу вона переїхала в Республіку Польща де працевлаштувалася та постійно проживає, що підтверджується картою побуту від 20.04.2021 року № НОМЕР_3 . Їхній син ОСОБА_3 вирішив навчатися в Республіці Польща в зв`язку з чим йому було видано 20.04.2021 року карту побуту № НОМЕР_6. Він навчався у Варшавській початковій школі № 66 в сьомому класі, а в даний час перейшов до восьмого класу, що підтверджується довідкою від 22.06.2021 року № 35/20/21. На літніх канікулах ОСОБА_3 перебував в Україні в гостях у бабусі в с. Лазірки, Лубенського району, Полтавської області, а потім вирішив повернутися до Польщі. Однак його батько ОСОБА_2 відмовляє у наданні згоди на його виїзд за межі України в зв`язку з постійною зайнятістю, що перешкоджає у здійсненні заходів спрямованих на його виховання та навчання, його фізичному та духовному розвитку.
Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без їх участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги прохав задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд ухвалив розглянути справу без участі сторін. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження від 20.12.2006 року серії НОМЕР_1 . ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 19.09.2011 року серії НОМЕР_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 переїхала в Республіку Польща де працевлаштувалася та постійно проживає, що підтверджується картою побуту від 20.04.2021 року № НОМЕР_3 . Неповнолітній син сторін по справі ОСОБА_3 вирішив навчатися в Республіці Польща в зв`язку з чим йому було видано 20.04.2021 року карту побуту № НОМЕР_6. Він навчався у Варшавській початковій школі № 66 в сьомому класі, а в даний час перейшов до восьмого класу, що підтверджується довідкою від 22.06.2021 року № 35/20/21. На літніх канікулах ОСОБА_3 перебував в Україні в гостях у бабусі в с. Лазірки, Лубенського району, Полтавської області, а потім вирішив повернутися до Польщі. Однак його батько ОСОБА_2 відмовляє у наданні нотаріальної згоди на його виїзд за межі України в зв`язку з постійною зайнятістю, що перешкоджає у здійсненні заходів спрямованих на виховання та навчання дитини, його фізичному та духовному розвитку.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Будь-яких доказів того, що мати діє всупереч інтересам неповнолітньої дитини матеріали справи не містять. Відповідач не надав суду доказів щодо вчинення ним дій після звернення позивача для оформлення у належний спосіб дозволу для виїзду дитини за кордон без супроводу батька.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вказана стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувалися у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
Зазначені положення відповідають практиці Верховного Суду ( справа № 705/2898/17-ц ).
Оскільки в позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України з метою навчання, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька та до конкретної держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 141, 259, 265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд, -
1.Позов задовільнити.
2.Надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до Республіки Польща з метою навчання на період з часу з дати набрання рішенням законної сили і до ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі дев`ятсот вісім грн.
4.Рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
5.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Оржицького районного суду Полтавської області.
6.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
7.Учасники справи:
-позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає в АДРЕСА_1 ;
-відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживає в АДРЕСА_1 .
Суддя: Є.А.Смілянський