РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2097/21

провадження у справі № 2/0285/611/21

11 серпня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Славушевич О.В.,

учасники у справі:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та своє утримання, -

встановив:

23.04.2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила постановити рішення суду, яким визнати відповідача батьком малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Стягнути аліменти на її користь як дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня звернення до суду.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що малолітній син ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її повному триманні. Відповідач проживає окремо та відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальне утримання для дитини, хоча таку змогу має, оскільки офіційно працює. Тому вона звернулася до суду з даним позовом.

28.04.2021 року ухвалою суду було прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи по суті вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Призначено підготовче судове засідання.

17.06.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві, які просила задовольнити.

Відповідач позов не визнав, вказав, що він утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 коли його та іншу дитину - дочку ОСОБА_4 забирає до себе. Крім того, зазначив, що з нього вже стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини його доходів у примусовому порядку та на користь іншої дружини на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини його доходів у добровільному порядку.

Заслухавши учасників справи, з"ясувавши обставини, на якій вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Встановлено, що після подання позову до суду сторони подали до органу державної реєстрації актів цивільного станку відповідну заяву, у відповідності до ст. 126 СК України, та отримали повторно свідоцтво про народження, з якого слідує, що відповідач визнав батьківство щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Тому позовні вимоги про визнання відповідача батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесення відомостей до актового запису про його народження задоволенню не підлягають.

Щодо інших позовних вимог, то суд виходить з наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Як встановлено, батьками малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі /а.с.3/.

Малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України обов`язку утримувати їх спільну неповнолітню дитину та не надає матеріальну допомогу на її утримання.

Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б вказували на те, що він виконує свій обов"язок, передбачений ст. 180 СК України. Його пояснення з приводу того, що він утримує сина ОСОБА_3 коли забирає його із сестрою ОСОБА_4 до себе не заслуговують на увагу, оскільки допомога на утримання дитини має надаватися регулярно, а не лише під час того, коли дитина знаходяться з батьком. Крім того, відповідачем не надано доказів, які б вказували на те, що половину часу дитина знаходиться (проживає) з ним. Дані обставини були спростовані позивачем, яка вказала на те, що відповідач проводить час з сином ОСОБА_3 рідше ніж раніше, проти чого не заперечив сам відповідач.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення закріплене в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно із ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на обставити справи та надані докази судом встановлено, що будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїй неповнолітній дитині на момент розгляду справи не існує.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє їх утримання.

Отже, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , та на дружину, до досягнення дитиною трьох років, зокрема, працює офіційно в ТОВ «НК СОЛАР» та отримує регулярні доходи.

Разом з тим, встановлено, що Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 285/3498/18 винесено судовий наказ від 28.09.2018 про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до її повноліття (а.с.9).

Крім того, встановлено, що з відповідача на користь ОСОБА_9 стягуються аліменти із його заробітної плати за місцем офіційного працевлаштування - ТОВ «НК СОЛАР» (а.с.29).

Відтак, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та вимог ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, а тому позов у цій частині підлягає до повного задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на користь позивача як дружини, з якою проживає дитина, то останні підлягають до часткового задоволення. Зокрема, суд рахує за необхідне стягнути їх у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня звернення до суду, оскільки позивачем не надано суду доказів, що відповідач може сплачували аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів та судом було враховано ту обставину, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання двох інших неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 79, ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позовної заяви.

У відповідності до вимог п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір згідно вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355, п.п.15.5 п. 5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та своє утримання- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягнення з дня подання позову до суду, а саме - 23.04.2021 року, та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/12 (однієї дванадцятої) частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,починаючи стягнення з дня подання позову до суду, а саме: 23.04.2021 року, та до досягнення дитиною: сином - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У решті частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування або ім"я сторін та інших учасників справи :

позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 ),

відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення - 20.08.2021 року.

Головуюча А.В.Михайловська