Ухвала

Іменем України

18 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 759/8866/18

провадження № 61-13013ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Армтек»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольга Миколаївна, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_5 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армтек», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко О. М., Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визнання права на частку у статутному капіталі у порядку спадкування.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява подана з дотримання вимог статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та віднесена до юрисдикції цього суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, у травні 2021 року ОСОБА_4 , як особа, яка не брала участі у розгляді справи, оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року не прийнято до розгляду та повернуто, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Повертаючи апеляційну скаргу заявника, апеляційний суд виходив із того, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У липні 2021 року ОСОБА_4 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд:

- не врахував, що в резолютивній частині ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року зазначено про те, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів окремо від рішення суду у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності;

- не звернув увагу на те, що апеляційну скаргу заявником подано на ухвалу суду першої інстанції саме у зв`язку із порушенням судом правил підсудності;

- не надав оцінку тому, що спір у цій справі виник з корпоративних правовідносин, а тому підлягає розгляду в порядку господарської юрисдикції.

До касаційної скарги додано клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, з посиланням на те, що копію повного тексту оскаржуваного судового рішення отримано лише 05 липня 2021 року, що підтверджується доданою до касаційної скарги копією конверта Київського апеляційного суду із штрихкодовим ідентифікатором № 054, відповідно до якого датою отримання поштової кореспонденції є саме 05 липня 2021 року.

Нормами статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту ухвали Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.

Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини першої статті 353 ЦПК України до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду не включено ухвалу про відкриття провадження у справі, цей перелік є вичерпним.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Зазначений висновок підтримала і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі не віднесена до визначеного частиною першою статті 353 ЦПК України переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду та обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Посилання у касаційній скарзі на те, що в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2020 року зазначено про те, що вона може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів окремо від рішення суду у випадку відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Законом України № 460-IX від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набув чинності 08 лютого 2020 року, внесені зміни до пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, і виключено з переліку ухвал, які оскаржуються окремо від рішення суду - ухвалу про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Таким чином, станом на час подання апеляційної скарги (24 травня 2021 року) положення статті 353 ЦПК України не передбачали можливості оскаржити ухвалу суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Зазначення судом першої інстанції в ухвалі про можливість її оскарження до суду апеляційної інстанції не спростовує вказаних норм цивільного процесуального законодавства.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, а за своєю суттю зводяться до незгоди із ухваленим судовим рішенням, не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.

В ухвалі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» (Skorik v. Ukraine) зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягти.

Отже, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Армтек», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольга Миколаївна, Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права на частку в статутному капіталі в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков О. В. Ступак В. В. Яремко