АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року

м. Чернівці

справа № 727/3297/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Лисака І.Н.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 грудня 2020 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Семенко О.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви.

Посилалася на те, що з нею проживає та перебуває на її утриманні спільний з відповідачем син ОСОБА_3 ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання сина не надає.

Відповідач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю та отримує мінливий нерегулярний дохід.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 грудня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону.

Суд виходив з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, враховуючи, що значні кошти витрачаються на продукти харчування, одяг, взуття, у випадку захворювання на ліки, відсутність у відповідача обмежень в його працездатності, суд вважав доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача.

Розмір аліментів в сумі 3000 гривень з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні відповідача, а позивачка не в повній мірі приймає участь в утриманні дитини.

Відповідач добросовісно виконує обов`язок щодо утримання дитини.

Позивачкою не доведено факт ухилення відповідача від виконання обов`язку по утриманню свого сина.

Суд першої інстанції помилково стягнув аліменти на користь позивачки, хоча мав стягнути на користь дитини на ім`я законного представника.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що судове рішення є законним та обґрунтованим.

Зазначає, що дійсно проживає з відповідачем в одній квартирі, однак ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні ОСОБА_3 не приймає, а дитина перебуває на утриманні матері.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 5 червня 2007 року серії НОМЕР_1 (а.с.50).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 25 лютого 2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.54).

З довідки КЖРЕП-6 від 28 вересня 2020 року №1659 вбачається, що сторони разом з дитиною зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.52).

З акту, складного працівниками КЖРЕП-6, від 28 вересня 2020 року №141 вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 та вони проживають разом (а.с.53).

З витягу з амбулаторної карти історії розвитку дитини форма №112/у Міської дитячої поліклініки від 9 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 спостерігається у лікаря-алерголога із діагнозом: Бронхіальна астма з 30 липня 2012 року. За медичною допомогою звертається мати (а.с.55).

ОСОБА_3 навчається в 8-Б класі Чернівецької гімназії №3, що підтверджується довідкою від 26 листопада 2020 року №348/02-11 (а.с.86).

ОСОБА_3 займається в Закладі громадського об`єднання «Обласна дитячо-юнацька спортивна школа «Авангард» на відділенні Дзюдо, що підтверджується довідкою №62 від 9 вересня 2020 року (а.с.56).

Згідно довідки про доходи №1/11-2020 від 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Град Ріал Істейт» адміністратором торгового залу та її дохід за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року складав 65 720 гривень 82 копійки (а.с.79).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2007 року, вид діяльності: роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний) (а.с.85).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свого сина ОСОБА_3 , а тому з нього на користь позивачки підлягають стягненню аліменти.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд, визначаючи розмір аліментів, правильно встановив та врахував обставини визначені в статті 182 СК України.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні відповідача.

Та обставина, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні ОСОБА_1 підтверджується актом, складеним працівниками КЖРЕП-6 28 вересня 2020 року №141.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги акт, складений працівниками КЖРЕП-6 17 травня 2021 року, оскільки з нього вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_3 перебуває на утриманні батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_1 . Однак батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_3 , що ставить під сумнів обізнаність сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо обставин утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.133).

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що підставою для відмови в позові може бути та обставина, що відповідач добросовісно виконує обов`язок щодо утримання дитини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що звернення до суду з позовом про стягнення аліментів є свідченням наявності спору між сторонами щодо виконання обов`язку щодо утримання дитини.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували виконання обов`язку з утримання дитини відповідачем та розмір його участі у такому утримання.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що добровільне виконання обов`язку щодо утримання дитини відповідачем не може бути підставою для відмови в позові про стягнення аліментів на користь особи, на утриманні якої перебуває дитина.

Відповідно до правил статей 180,181 СК України той з батьків з яким проживає дитина має право на отримання аліментів згідно рішення суду.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково стягнув аліменти на користь позивачки, хоча мав стягнути на користь дитини на ім`я законного представника.

Згідно статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України встановлено такий спосіб утримання дитини батьками, як сплата аліментів за рішенням суду одним із батьків на користь іншого з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом. Однак, ОСОБА_3 не звертався до суду із відповідним позовом.

Також суд враховує, що на день ухвалення судового рішення ОСОБА_3 був малолітнім, а не неповнолітнім, та не міг реалізувати своє право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 серпня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.Н. Лисак