Провадження № 22-ц/801/636/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 рокуСправа № 127/33766/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спроще-ного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в приміщенні апе-ляційного суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про захист честі, гідності, ділової репутації,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , його представника адвоката Іванченко Анни Павлівни на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінниць-кої області від 14 січня 2021 року про стягнення витрат на правничу допомогу, ухва-лене в приміщенні суду у місті Вінниці за головування судді Антонюка В. В., повний текст якого складений 14 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репу-тації.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

21 грудня 2020 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лавренчука А. С. щодо поновлення процесуального строку для надання доказів про витрати його дові-рителя на правничу допомогу, стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 гривень.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року заява задоволена частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 8000,00 гри-вень. Решта таких витрат залишена за ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції від 14 січня 2021 року, ОСОБА_1 , його представник адвокат Іванченко А. П. оскаржують його в апеляційному порядку, просять дане додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у відшкодуванні відповідачу витрат на професійну прав-ничу допомогу. Скаржники вважають додаткове рішення необґрунтованим, ухвале-ним за неповного з`ясування обставин справи, невідповідності висновків, викладених судом першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні, обставинам справи. Особи, які подали апеляційну скаргу, вважають, що наявні законні підстави для ска-сування додаткового рішення суду від 14 січня 2021 року та прийняття нового рішен-ня про відмову відповідачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомо-гу. Посилаючись на норми статті 141 ЦПК України, скаржники зазначають, що пи-тання про судові витрати може бути вирішене після прийняття судом рішення по суті справи, однак за умови подання відповідної заяви до закінчення судових дебатів та відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Обґрунтовуючи у заяві від 19 грудня 2020 року, яка надійшла в суд 21 грудня 2020 року, пропуск п`я-тиденного строку, представник відповідача адвокат Лавренчук А. С. вказує про пере-бування його на лікарняному з 30 листопада до 18 грудня 2020 року, а також неповну оплату його клієнтом наданих послуг. Проте скаржники вважають, що адвокат ОСОБА_4 мав можливість до захворювання подати необхідні докази чи подати їх разом із заявою 10 грудня 2020 року, а його твердження щодо неоплати клієнтом по-слуг не є поважною причиною пропуску строку подання доказів. Крім того у клопо-танні від 19 грудня 2020 року ( зареєстроване судом 21 грудня 2020 року ) представ-ником відповідача обґрунтовані витрати лише на суму у 5000,00 гривень, а до стяг-нення заявлено 12000,00 гривень. Що ж до стягнення 7000,00 гривень, то у відзиві на позовну заяву попередній розрахунок цієї суми витрат не надавався, тому такі витра-ти також не можуть бути стягнуті. Скаржники вважають неспівмірною стягнуту су-дом суму витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень виконаній адвока-том Лавренчуком А. С. роботі ( наданим послугам ), складності справи, та часу, ви-траченому на виконання такої роботи ( надання послуг ), а також з ціні позову, оскільки у даному випадку йдеться про позовні вимоги немайнового характеру.

Користуючись наданим законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 16 лютого 2021 року правом, представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Лавренчуком А. С. поданий відзив на апеляційну скаргу, у якому він вважає додат-кове рішення суду першої інстанції обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги без-підставними. Адвокат зазначає, що у період з 30 листопада до 18 грудня 2020 року він перебував на лікарняному, рішення суду поштовою кореспонденцією ані йому, ані відповідачу не надсилалося, відтак звернутися до суду із клопотанням про долучення доказів витрат на правову допомогу до 19 грудня 2020 року можливості не було. Відтак 19 грудня 2020 року відповідні докази були подані разом із клопотанням про поновлення строку на їх подання. Представник відповідача вважає, що розмір витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 гривень підтверджений відповідними дока-зами, він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката Іван-ченко А. П. залишити без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції від 14 січня 2021 року залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній матеріа-лами, дослідивши представлені сторонами докази стосовно понесених відповідачем витрат з оплати професійної правничої допомоги, проаналізувавши в сукупності до-води кожного з учасників справи та підґрунтя заявлених вимог і заперечень на них, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на за-садах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухва-лене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуаль-ного права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясо-ваних обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам за-кону не відповідає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних спра-вах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесу-альних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу другого частини п`ятої статті 265 ЦПК України у ре-золютивній частині рішення суду першої інстанції має бути зазначено у тому числі про розподіл судових витрат.

Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, може за зая-вою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо су-дом не вирішено питання про судові витрати.

Пунктом другим частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші су-дові витрати, крім витрат зі сплати судового збору, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача. Відповідно до частини восьмої цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, ра-хунків тощо ). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або про-тягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази на підтвердження розміру поне-сених нею судових витрат суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судо-вих дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рі-шення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд при-значає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї стат-ті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Ко-дексу.

Як убачається із матеріалів справи 10 грудня 2020 року представником відпові-дача ОСОБА_5 суду було подане клопотання про проведення судового роз-гляду справи у відсутність відповідача та його як представника, а також про вирішен-ня в окремому судовому засіданні питання про судові витрати після ухвалення рі-шення по суті позовних вимог, за результатом надходження відповідної заяви та на-дання разом із нею доказів понесених витрат.

10 грудня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рі-шення по суті спору, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Разом із тим клопотання представника відповідача адвоката Лавренчука А. С. про вирішен-ня питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адво-ката, направлене суду засобами поштового зв`язку лише 19 грудня 2021 року, тобто зі спливом строків, передбачених нормами статті 141 ЦПК України. Зі змісту цього кло-потання представника відповідача убачається, що він просив поновити йому проце-суальний строк для надання доказів щодо витрат на правову допомогу, навівши причини неможливості подання таких доказів у п`ятиденний строк.

Задовольняючи частково заяву представника відповідача ОСОБА_2 адво-ката ОСОБА_5 , стягуючи з позивача на користь відповідача 8000,00 гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції за-лишене поза увагою, узагалі не вирішене питання щодо поновлення строку для подан-ня доказів понесених витрат на правничу допомогу, а вчинені процесуальні дії мають місце поза межами процесуальних строків. За таких обставин додаткове рішення Він-ницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року є таким, що ухва-лене із суттєвим порушенням норм процесуального права, тому не може вважатися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рі-шення.

Вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів апеляцій-ного суду виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює встановлений законом пропущений процесуальний строк, якщо ви-знає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встанов-лено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи неможливість подання доказів щодо витрат на правничу допомо-гу у заяві, надісланій засобами поштового зв`язку 19 грудня 2020 року та отриманій судом першої інстанції 21 грудня 2021 року, представник відповідача ОСОБА_5 посилається на перебування його на лікарняному у період з 30 листопада до 18 грудня 2020 року, а також на те, що у зв`язку з хворобою йому стало відомо про наявність рі-шення суду лише 18 грудня 2020 та неможливо було підписати акт виконаних робіт. Крім того відповідачем у повному обсязі не були оплачені послуги адвоката.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що відсутність повного тексту судового рішення, а також не проведення у повному обсязі оплати ОСОБА_6 послуг адвоката не є перешкодою для надання доказів та розрахунку по-несених судових витрат на правничу допомогу, тому такі підстави для поновлення процесуального строку для подання доказів, дійсно, як стверджують в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 та його адвокат Іванченко А. П., не є поважними. Разом із тим колегія суддів визнає поважною причиною пропуску строку для подання дока-зів понесених витрат на правничу допомогу перебування адвоката Лавренчука А. С. на лікарняному у період з 30 листопада до 18 грудня 2020 року, що підтверджується листком його непрацездатності серії АЛА № 176763 від 30 листопада 2020 року, тому такий процесуальний строк підлягає поновленню.

При цьому апеляційний суд критично оцінює твердження скаржників про можли-вість подання доказів понесених судових витрат до 30 листопада 2020 року, оскільки ЦПК України передбачено право учасників справи подати докази понесених витрат після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, що і було зроблено адвокатом Лавренчуком А. М. у заяві від 10 грудня 2020 року.

Щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, про вирішення яких було заявлено представником відповідача, колегія суддів, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшла наступного висновку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок дер-жави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката під-лягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адво-ката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допо-могу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу нада-них послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відпо-відною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встанов-люється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначен-ня розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ), та здійс-нених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( частина третя статті 137 ЦПК України ).

З матеріалів цієї цивільної справи слідує, що відповідач ОСОБА_2 скорис-тався допомогою адвоката як фахівця у галузі права, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 18 лютого 2020 року № 4 з додатком № 1 ( т. 1, а. с. 91-93 ). Згідно акту виконаних робіт від 15 червня 2020 року за вищезазначеним до-говором вартість наданих ОСОБА_2 послуг адвокатом за надання юридичної консультації з питання захисту честі, гідності та ділової репутації, ознайомлення з ма-теріалами цивільної справи, складання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , пред-ставництво інтересів у судових засіданнях 03 березня, 21 травня, 15 червня 2020 року становить 7000,00 гривень ( т. 1, а. с. 94 ). Квитанціями від 21 лютого 2020 року № 0.0..1, від 06 березня 2020 року № 0.0..1, від 05 червня 2020 року № 0.0..1 підтверджується сплата відповідачем коштів за послуги адвоката на загальну суму 7000,00 гривень ( т. 1, а. с. 86-88 ). Додатковою угодою від 19 листопада 2020 року № 1 до договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2020 року № 4 сторони погодили, що оплата послуг виконавця визначається у розмірі 12000,00 гривень ( т. 2, а. с. 6 ). Згідно акту виконаних робіт за вищезазна-ченим договором від 19 листопада 2020 року вартість наданих ОСОБА_2 послуг адвокатом за представництво інтересів у судових засіданнях 21 липня, 18 серпня, 22 вересня, 02 листопада, 19 листопада 2020 року становить 5000,00 гривень ( т. 2, а. с. 7 ). Квитанціями від 02 листопада 2020 року № 0.0..1, від 18 гру-дня 2020 року № 0.0..1 підтверджується сплата відповідачем коштів за послуги адвоката на загальну суму 5000,00 гривень ( т. 2, а. с. 8, 10 ).

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що враховуються саме витрати, які містять детальний опис та, відповідно, у даному випадку підтверджуються актами виконаних робіт. Неможливо заперечити, що вказані витрати на правничу допомогу відповідача пов`язані з розглядом справи та дійсно ним понесені.

Оскаржуючи додаткове рішення суду першої інстанції від 14 січня 2021 року, позивач та його представник вказують на те, що у клопотанні від 19 грудня 2020

року представником відповідача обґрунтовані лише судові витрати на загальну суму у 5000,00 гривень, в той час як до розподілу заявлено 12000,00 гривень. Що ж стосу-ється відшкодування 7000,00 гривень, то при поданні відзиву на позовну заяву відпо-відачем не наведений попередній розрахунок судових витрат, тому у їх відшкодуванні необхідно відмовити.

Проте апеляційний суд з такими доводами скаржників погодитися не може, зваж-аючи на те, що додатковою угодою від 19 листопада 2020 року № 1 до договору про надання правової допомоги від 18 лютого 2020 року № 4 ОСОБА_2 та адво-катське бюро, послугами якого скористався відповідач, погодили зміну вартості по-слуг адвоката до 12000,00 гривень, тому про розподіл судових витрат саме цієї суми просив представник відповідача.

Стосовно судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 гривень, то слід погодитися з доводами скаржників про те, що, дійсно, у відзиві на позовну заяву, як першій заяві відповідача по суті спору, не наведений попередній ( орієнтовний ) роз-рахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом. Згідно з частиною другою статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попе-реднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Втім немож-ливо заперечити, що дана норма не є імперативною, можливість відмови у відшкоду-ванні таких відповідних витрат є правом, а не обов`язком суду, зважаючи на те, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні фак-тичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи ( частина третя статті 134 ЦПК України ).

Європейський суд з прав людини у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ( заява № 19336/04 ) зазначив, що заявник має право на компенсацію судо-вих та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг ); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг ); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та вико-наних робіт; 4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті за клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають роз-поділу між сторонами ( частина п`ята статті 137 ЦПК України ). У розумінні поло-жень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на про-фесійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно спів-мірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права з власної ініціативи вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мир-ним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчи-нялися. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат та враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, про що неодноразово вказувалося Верховним Судом.

Визначаючись з розподілом витрат відповідача на правничу допомогу, суд апеля-ційної інстанції враховує, що ОСОБА_2 скористався правничою допомогою адвоката та сплатив за його послуги кошти в розмірі 12000,00 гривень, що цілком підтверджується матеріалами справи, про які зазначалося вище.

У свою чергу апеляційний суд, зважаючи на письмові заперечення позивача та його представника, визнає неспівмірним розмір витрат на оплату відповідачем прав-ничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 12000,00 гривень з надання послуг адвоката, зважаючи при цьому на складність справи, виконані за умовами договору роботи, з огляду на принципи співмірності та розумності судових витрат, а також на те, що згідно актів виконаних робіт від 15 червня 2020 року та 19 листопада 2020 року лише загальна сума наданої послуги адвоката з представництва інтересів ОСОБА_2 в судових засіданнях становить 8000,00 гривень, в той час як більшість із при-значених у суді першої інстанції судових засідань не відбулися через неявку сторони позивача або ж були відкладені. Таким чином колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру зазначених витрат до 8000,00 гривень, які підлягають розподілу між сторонами.

За викладених вище обставин додаткове рішення Вінницького міського суду Він-ницької області від 14 січня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового су-дового рішення про стягнення понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 270, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його представника адвоката Іванченко Анни Павлівни задоволити частково.

Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації скасувати, ухва-лити нове судове рішення.

Поновити представнику ОСОБА_2 адвокату Лавренчуку Андрію Сергійовичу процесуальний строк для надання доказів щодо витрат на пра-вову допомогу.

Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Лавренчука Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 8000,00 гривень ( вісім тисяч гривень 00 коп. ) судових витрат на профе-сійну правничу допомогу.

У решті вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак во-на може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трид-цяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота