Провадження № 2/752/8490/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

10.08.2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з рухомого майна, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про зняття арешт з рухомого майна.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що в державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було завершено виконавче провадження № 57424208 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 боргу, проте не знято арешт з належного йому автомобіля "Міцубісі" номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на вказане рухоме майно накладено арешт на підставі постанови від 11.10.2018 р. державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

30 червня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття обтяжень з рухомого майна.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз`яснено у пунктах 1 та 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні №57424208, то останній не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

За змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, тому заява ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Приймаючи до уваги вище викладене, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у даній цивільній справі.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з рухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: