Справа №720/882/20
Провадження: 2/720/171/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого по справі судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П., сторін по справі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування при Чернівецькій м/Ради Чернівецького району, Чернівецької області,

- про відібрання дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, про відібрання дитини.

В позові вказує, що вона є рідною мамою відповідача ОСОБА_4 та рідною бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відразу після народження дитини її мати померла, а тому дитина залишилася на утриманні батька ОСОБА_4 , однак батькові важко давалося справлятися зі своїми батьківськими обов`язками. ОСОБА_4 невдало намагався повторно створити сім`ю, в тому числі і виховувати доньку, застосовував по відношенню до нової дружини домашнє насилля, а по відношенню до дитини неналежне виховання, також застосовував і по відношенню до неї домашнє насилля.

Малолітня дитина ОСОБА_3 позбавлена достатнього рівня розвитку через неналежне виконання батьком своїх обов`язків.

Батько дитини систематично залишає дитину вдома одну, дитина перебуває без належних умов для проживання, в дитячій кімнаті немає навіть нормального підлогового покриття, дитина багато часу перебуває на холодній підлозі, часто не має належного харчування, батько дитини постійного заробітку не мав та не має і надалі, в переважній більшості жив та продовжує жити за кошти, що виділялися на малолітню дитину, має борги, бере гроші в борг у сусідів та витрачає гроші на спиртні напої, дитина часто днями сидить сама вдома та чекає батька. Дівчинці не вистачає належного розвитку, повноцінного харчування, належних умов проживання, навчання, систематичного відвідування занять, іграшок, книжок, спілкування, тепла в домі, любові та турботи.

Вона неодноразово зверталася до служби у справах дітей з заявою про обстеження умов проживання та виховання малолітньої ОСОБА_3 . Вважає, що перебування внучки в таких умовах шкодить її здоров`ю та повноцінному розвитку.

Крім того дівчинка з дитинства позбавлена материнської любові, так як мати померла після її народження, а тому вона особливо потребує любові, турботи та ласки від близьких їй людей.

Будинок, де на даний момент проживає дитина з своїм батьком, не має належних умов для проживання, так як після смерті її мами, яка була власником будинку та спадкоємцем якої є вона, в ньому її син не проводив жодних ремонтних робіт, будинок знаходиться в аварійному стані, що становить загрозу в тому числі і для життя дитини.

Маючи власне успадковане житло вона проживає в АДРЕСА_1 .

Вона працює в Чернівецькому академічному обласному українському музично - драматичному театрі імені Ольги Кобилянської на посаді прибиральниці з 03.01.2012 року по даний час, забезпечена стабільним заробітком.

Відповідач притягувався до адміністративної відповідальності, є сімейним насильником, притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Позивач просить суд відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Чорнівка, Чернівецького району, Чернівецької області та передати їй.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Крім того позивач суду пояснила, що відповідач ОСОБА_5 є її рідним сином та він проживає в дуже старому будинку бабусі в с. Чорнівка Чернівецького району. В нього є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мама дівчинки померла при пологах та дитина залишилася проживати з одним батьком. Дівчинка з дитинства не знає материнської ласки та дуже її потребує, однак батько не надає даної ласки дитині. ОСОБА_5 проживає в старому будинку своєї покійної бабусі в с. Чорнівка Чернівецького району, який був успадкований нею, будинок в жахливому стані та не призначений для проживання з дитиною, про доньку взагалі не піклується, не забезпечує її достатнім рівнем життя, залишає дівчинку без нагляду, вживає спиртні напої та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. З 2008 року вона перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , проживають вони в м. Чернівці на квартирі, разом з ними проживає мама ОСОБА_7 . Дана квартира належить на праві власності її чоловікові та його мамі, з мамою ОСОБА_7 у неї дуже дружні відносини. Дитина ОСОБА_8 проживає разом з ними, ОСОБА_7 та його мати дуже люблять дівчинку, оскільки своїх дітей ОСОБА_7 не має.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що він є рідним батьком дівчинки ОСОБА_8 , матір дитини померла при пологах, він отримує гроші від держави, у зв`язку із смертю дружини, дані гроші він витрачає на їжу та комунальні послуги. Дитина перші роки проживала з ним, а потім бабуся забрала дитину, та дівчинка періодично проживала то в нього то в бабусі. Дитині купував колготи, носочки, кофтинки на яку суму не пам`ятає. ОСОБА_8 навчається у першому класі в школі в м. Чернівці та догляд за дитиною здійснює бабуся ОСОБА_9 . Шкільне приладдя він не купував та інколи надає матеріальну допомогу бабусі на утримання дитини. Він працює на цегляному заводі в с. Чорнівка Чернівецького району позмінно, коли його не було дома він залишав дитину з сусідом. Будинок в кому він проживає не має газопостачання та він визнає той факт, що дитині буде краще жити з бабусею, але все ж таки хотів щоб дитину не забирали.

Представник служби у справах дітей в судовому засіданні суду пояснив, що відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 від батька ОСОБА_4 є недоцільним, оскільки батько намагається утримувати дитину та піклуватися про неї.

Суд оцінивши надані позивачем докази до позовної заяви, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що позивач по справі ОСОБА_9 є її невістка. З 2008 року ОСОБА_9 проживає з її сином ОСОБА_7 у цивільному шлюбі. Разом вони проживають в чотиртьохкімнатній квартирі в м. Чернівці, дана квартира належала її покійному чоловікові та вони прийняли спадщину. Вона дала згоду на проживання ОСОБА_9 у квартирі, про що склали відповідний договір. Дитина ОСОБА_3 онучка її невістки ОСОБА_11 . Дитина проживає разом з ними, ходить до школи та відвідує різні гуртки. Вона дуже щаслива, що в їхньому будинку появилася дитина, оскільки у ОСОБА_7 своїх дітей немає, а тому люблять дівчинку як свою. Батько дитини не навідується до дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дівчинки. Батько проживає в селі у майже не придатному для проживання будинку.

Матеріалами справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , про що складений актовий запис № 05 виконавчим комітетом Чорнівської сільради Новоселицького району, батьками записані ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

22 лютого 2003 року ОСОБА_14 одружився з ОСОБА_13 , про що складений актовий запис № 03 виконавчим комітетом Чорнівської сільради Новоселицького району, прізвище чоловіка та дружини після одруження ОСОБА_15 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , про що складений актовий запис № 04 виконавчим комітетом Чорнівської сільради Новоселицького району, батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_16 .

З довідки № 122 виданої Чорнівською сільською радою 24 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована по АДРЕСА_2 .

01 січня 2017 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , які є співвласниками квартири по АДРЕСА_1 та ОСОБА_9 був укладений договір користування приміщенням відповідно до умов якого ОСОБА_9 надано у безоплатне співкористування для її власного проживання, в тому числі і для проживання її внучки ОСОБА_3 дану квартиру.

З акту обстеження житлових умов квартири по АДРЕСА_1 від 09 червня 2020 року вбачається, що квартира складається з чотирьох кімнат, будинок з цегли, є газ, водопостачання, водопровід, каналізація, ванна, кімнати сухі.

ОСОБА_9 працює у Чернівецькому академічному обласному українському музично - драматичному театрі імені Ольги Кобилянської на посаді прибиральниці з 03 січня 2012 року (Наказ № 1 о/с від 03 січня 2012 року), про що свідчить довідка № 57 від 26 травня 2020 року.

З довідки про доходи № 93 від 31 травня 2020 року виданої Чернівецьким академічним обласним українським музично - драматичним театром імені Ольги Кобилянської вбачається, що середньомісячний дохід ОСОБА_1 складає 4553 грн. 96 коп..

ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, про що свідчить характеристика видана комунальним житловоремонтним - експлуатаційним підприємством №6 м. Чернівці.

З листа Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 01-17/139 від 02 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає в двокімнатному будинку в якому відсутні централізоване газо та водопостачання, відсутня ванна кімната, пічне опалення лише в одній кімнаті де проживає ОСОБА_4 , дитяча кімyата не опалюється та не облаштована необхідними меблями,а саме відсутнє місце для навчання дитини на ліжку відсутній матрац.

ОСОБА_4 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підтверджується постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області № 720/753/18 від 16 травня 2018 року та постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці № 727/3731/20 від 06 травня 2020 року.

Крім того відносно ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме, що ОСОБА_4 ухилявся від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Висновком органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області № 2 від 27 січня 202 року визнано недоцільним відбирати малолітню дитину ОСОБА_3 від батька ОСОБА_4 .

Суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи, крім того даний висновок не обґрунтований належними доказами, а прийнятий на припущеннях та на надії, що батько в подальшому зміниться, а тому суд не приймати до уваги висновок органу опіки та піклування.

29 березня 2021 року ОСОБА_9 зареєстрували в квартирі по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянки України серії НОМЕР_1 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визнають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

За приписами ч. ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок.

Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

В п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, крім іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до роз`яснень п. 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси)

З аналізу приведених норм права, вбачається що основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або морального виховання. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, і з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Крім того, суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), в якій зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Судом встановлено, що батько малолітньої ОСОБА_3 належним чином не виконує батьківських обов`язків, щодо належного виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що батько протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного матеріального утримання, її життям не цікавиться, хоча має реальну можливість виконувати свої батьківській обов`язки стосовно своєї дитини. Така поведінка відповідача ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 свідчить про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

В судовому засіданні було встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_9 у квартирі по АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 забезпечує для онуки ОСОБА_3 належні побутові, санітарно гігієнічні умови проживання, піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Таким чином, відібрання дитини у батька це санкція за невиконання батьківських обов`язків, яка не є крайнім і незворотним заходом. Отже, відповідач не позбавлений можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення йому дитини.

Згідно з вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в судовому засіданні не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та бажання змінити своє ставлення до дитини, що підтверджує доводи позовної заяви.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що у даному випадку відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини, з метою унеможливлення негативного розвитку дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відібрання малолітньої ОСОБА_3 від батька, без позбавлення його батьківських прав та вважає необхідним передати малолітню дитину бабусі ОСОБА_9 .

На підставі викладеного, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), керуючись ст.ст.150, 155, 164, 170, 171 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 280-285, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Чорнівка, Чернівецького району, Чернівецької області та передати бабусі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Вівчар Г.А.