ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Херсон

справа № 654/1030/20

провадження № 22-ц/819/1066/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Третьякової І.В. від 22 лютого 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 31.08.2019 року.

Рішенням Голопристанського районного суду від 05 жовтня 2010 року за ним визнано право приватної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований на території Великокардашинської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , а також встановлено, що на будівництво житлового будинку з господарчими спорудами були витрачені його особисті кошти.

07 травня 2017 року о 22 годині 23 хвилин у лазні належного йому будинку сталася пожежа.

На той момент в лазні знаходилась відповідач зі своїми батьками.

Причиною виникнення пожежі згідно акту про пожежу є порушення правил безпеки під час експлуатації пічного опалення.

В результаті пожежі було знищено стелю та дах приміщення лазні, пошкоджено все обладнання, яке знаходилось всередині приміщення.

Відновлення стану пошкодженого майна було здійснено ним за власні кошти, зокрема 20.05.2017 року з ПП ОСОБА_3 укладено договір підряду, за умовами якого були виконані наступні роботи: відремонтований дах лазні, відновлені стіни, підлога, стеля, відремонтоване опалення, проведені сантехнічні, вентиляційні та електромонтажні роботи загальною вартістю 264 906,60 грн.

Для виконання цих робіт ним було здійснено закупівлю будівельних матеріалів на суму 77 107,53грн.

Посилаючись на те, що пожежа сталася з вини відповідача, яка на момент пожежі перебувала в будинку та була єдиною обізнаною особою, що вміла керувати температурним процесом в лазні, і її діями йому було завдано матеріальну шкоду вартістю 342 014,53 грн, позивач на підставі статей 22, 1166 ЦК України, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 342 014,13 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пожежі господарчої споруди (лазні), розташованої в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також судові витрати в сумі 3 420,14 грн.

Рішенням суду від 22 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та, не перевіривши в процесі розгляду його доводи щодо належності йому на праві власності спірного майна, неправильно оцінивши пояснення свідка щодо здійснення ним ремонту та розміру збитків, помилково дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди у визначеному розмірі.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав доказів на підтвердження належності йому пошкодженого внаслідок пожежі майна; не довів причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та наслідками пожежі; не підтвердив достовірний розмір коштів, витрачених на відновлювальний ремонт лазні.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 січня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21.08.2019року.

У період зареєстрованого шлюбу сторони користувалися нерухомим майном, яке знаходилося за адресою: АДРЕСА_1 . Правовстановлюючі документи на наведене нерухоме майно позивач суду першої інстанції не надавав, тому технічна характеристика цього майна, його склад та належність на праві власності подружжю чи одному з них встановлені лише на підставі пояснень сторін.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копію рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 жовтня 2010 року, яким за ним визнано право власності на житловий будинок з господарським спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 . Право власності позивача на зазначене нерухоме майно як таке, що виникло на підставі цього рішення суду, зареєстровано в установленому на час виникнення спірних правовідносин порядку.

07 травня 2017 року за наведеною вище адресою сталося загорання господарської споруди-лазні, яке було ліквідовано працівниками Голопристанського районного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області(РВ ГУДСНС).

На час передання Голопристанським РВ ГУДСНС матеріалів по пожежі, що виникла 07.05.2017 року в приміщенні лазні, до Голопристанського відділення Н.Каховського відділу ГУНП у Херсонській області (10.05.2017), була визначена ймовірна причина пожежі - порушення правил пожежної безпеки під час експлуатації пічного опалення (а. с.105, 106).

З рапорту чергового поліції ОСОБА_4 слідує, що 08.05.2017р. о 00:10 год. до ЧЧ Голопристанського ВП Новокаховського ВП по телефону 102 надійшло повідомлення від диспетчера МНС Пільгуй про те, що 07.05.2017р. на території дачного товариства «Петровець-1», АДРЕСА_2 , сталося загорання господарчої споруди. Постраждалих внаслідок події немає, причина пожежі встановлюється. Проводиться перевірка.

08.05.2017року в період часу з 00:55 до 01:20 год. слідчий СВ Голопристанського ВП на підставі заяви ОСОБА_1 здійснив огляд місця події та склав протокол, відповідно до якого ним оглянуто будинок, в якому в кімнаті сауни виявлено в лівому дальньому кутку піч. При огляді приміщення виявлені сліди горіння, на стелі, стінах та підлозі сажа. Під час огляду здійснювалося гасіння полум`я через дах. При зовнішньому огляді будівлі на даху виявлено пошкодження металочерепиці, яка з внутрішньої сторони зі слідами сажі. Під час огляду речовин та слідів, які б вказували на підпал не виявлено.

Складені компетентними органами документи не містять переліку пошкоджень майна внаслідок пожежі, а акт про пожежу від 09.05.2017 року містить посилання на те, що пожежею пошкоджено приміщення лазні та в ньому зазначено, що прямі збитки від пожежі становлять орієнтовно 10 000 грн, а побічні 37 000 грн.

08.05.2017року ОСОБА_1 надавав письмові пояснення (посадова особа, яка відібрала ці пояснення не зазначена), вказавши, що 07.05.2017року на належній йому дачі в СТ «Петровець-1» перебувала його дружина разом зі своїм батьком, матір`ю та братом. Він в цей час знаходився в м.Херсоні. Ввечері дружина зателефонувала та повідомила, що близько 22:00 год. в сауні сталася пожежа і вона викликала пожежників. Приїхавши на дачу, ОСОБА_1 дізнався, що його дружина та її батько розпалили сауну та через порушення правил експлуатації допустили перепад тиску сауни і збільшення температурного режиму (перегрів). В результаті пожежі було знищено стелю та дах приміщення сауни, чим спричинено матеріальні збитки.

09.05.2017року ОСОБА_1 на ім`я начальника Голопристанського відділення поліції Новокаховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області Пісоцького В.М. подав заяву про відмову від початку кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, в якій просив не проводити розгляд за фактом пожежі лазні в СТ «Петровець-1» по АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що постраждалих немає. Вказав, що вважає причиною виникнення пожежі дії громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У висновку старшого ДОП Голопристанського відділення Новокаховського відділу ГУНП капітана поліції Антонова Є.О. за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 08.05.2017р. у журналі ЄО за №3001 та №3009 за заявою (повідомленням) від МНС, який затверджений начальником Глопристанського відділення Новокаховського відділу ГУНП в Херсонській області Пісоцьким В.М. 17 травня 2017 року, вказано, що під час проведення перевірки за фактом займання господарчої споруди в АДРЕСА_3 , було проведено бесіду з ОСОБА_1 та його сім`єю, серед яких дружина ОСОБА_2 , її батьками та братом. В свою чергу ОСОБА_1 повідомив, що в приміщенні лазні знаходились його дружина, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які порушили правила безпеки та через необережне поводження з вогнем, а саме через порушення правил експлуатації сауни допустили збільшення температурного режиму (перегріву) та за деякий час сталось загорання. Пожежу було локалізовано, постраждалих немає, а тому подальша перевірка за даним повідомленням була закінчена, а матеріали списані в справу.

Копії матеріалів, зареєстрованих у ІПНП «ЄО» за №3001 та №3109 від 08.05.2017 року, які були надіслані відповідним органом поліції на адресу суду першої інстанції 09.11.2020 року за №8951/01/89.2, не містять пояснень ОСОБА_2 з приводу пожежі і надання таких пояснень відповідач заперечує.

Не містять наведені матеріали і висновку спеціаліста чи інших офіційних висновків компетентних органів щодо причини пожежі, яка сталася при наведених позивачем обставинах 07 травня 2017 року.

20 травня 2017 року ОСОБА_1 уклав із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 договір підряду, за умовами якого доручив останньому проведення будівельних робіт з відновлення лазні після пожежі. Вартість робіт визначена сторонами у розмірі 264 906,60 грн.

Пунктом 1.2 договору сторони передбачили, що об`єм, характер та вартість робіт визначається проектно-кошторисною документацією, погодженою ними, яка є невід`ємною частиною договору підряду.

27 грудня 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підписали акт виконаних робіт за договором підряду, яким підтвердили факт проведення будівельних робіт із відновлення лазні після пожежі та в пункті четвертому акту зазначили про те, що виплаті підряднику належить готівкою відповідно до умов договору 264 906,60 грн.

Відповідач визнала факт відновлення приміщення лазні після пожежі, однак заявила про те, що до складу будівельних робіт, які проводилися ОСОБА_7 у приміщенні лазні, ввійшли роботи щодо перепланування лазні, а необхідність у оздоблювальних роботах була викликана не стільки пожежею, скільки часом її використання. Стверджує, що визначена позивачем вартість відновлювальних робіт є неспівмірною із завданими в результаті пожежі лазні збитками, та є значно завищеною.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_7 пояснив, що сауна, яка потребувала ремонту після пожежі, є окремою будівлею. Після пожежі він допомагав виносити меблі, потім був здійснений демонтаж матеріалів і частин, що згоріли та зроблена тимчасова покрівля. Роботи проводилися у декілька етапів, другим із яких були роботи з комунікаціями та відновленням стін. Третій етап- це оздоблювальні роботи. Підтвердив, що в процесі відновлювальних робіт площа будівлі сауни не змінилася, але відбулося збільшення площі кімнати відпочинку та зменшення площі самої сауни, тобто часткове перепланування приміщень.

Із наданого позивачем кошторисного розрахунку вартості виконаних підрядником ОСОБА_7 робіт із ремонту сауни слідує, що відбувся демонтаж та монтаж покрівлі; демонтаж дверей, вікон, плитки на стінах та стелі, перестінка; перенесення пройомів; кладка окремих ділянок стін із різних матеріалів (ракушняка, буту, цегли); кладка облицювальної цегли; утеплення підлоги, вентиляції; облаштування стяжки підлоги та інші роботи щодо облаштування стін, підлоги, стелі; відбулася заміна сантехніки та опалення; виконані роботи щодо облаштування вентиляції та електрообладнання (а.с.18).

У підтвердження витрат на будівельні матеріали позивач надав видаткові накладні, товарні чеки та квитанції про оплату.

Позивач вважає, що будівля лазні є приналежністю належного йому на праві особистої власності житлового будинку та що збитки, які він поніс в результаті пошкодження лазні, завдані йому відповідачкою, з дозволу якої відбулося використання лазні за її призначенням та яка була єдиною обізнаною особою, що вміла керувати температурним процесом в лазні.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

Загальні підстави для відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до положень якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачу необхідно підтвердити належними та достатніми доказами як наявність завданої шкоди та її розмір, так і протиправність поведінки заподіювача шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та самою шкодою.

Враховуючи, що довівши факт пошкодження нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано на ім`я позивача в установленому законом порядку, останній не підтвердив належними, допустимими та достатніми доказами ту обставину, що витрачені ним за договором підряду грошові кошти у повному обсязі відповідають реальній вартості втраченого ним майна та що пошкодження майна відбулося в результаті протиправної поведінки відповідача та перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з будь-якими діями чи бездіяльністю останньої, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що передбачені статтею 1166 ЦК України підстави для покладення на ОСОБА_2 відповідальності за завдану у спірних правовідносинах шкоду відсутні.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що твердження позивача про те, що пожежа сталася внаслідок допущення відповідачем та її батьками перепаду тиску в сауні і збільшення температурного режиму (перегріву), ґрунтуються виключно на припущенні позивача, жодними іншими доказами, окрім його письмових пояснень і висновку, зробленого на підставі його ж слів, не підтверджуються.

Сама лише присутність відповідачки в лазні у період, коли сталася пожежа, та її, як стверджує позивач, але заперечує відповідачка, обізнаність та вміння керувати температурним режимом, не може кваліфікуватися як неправомірна дія чи бездіяльність, оскільки дійсні обставини та причини загорання (пожежі) в лазні не встановлені.

Не є підтвердженням розміру збитків, які були завдані позивачеві внаслідок пожежі, і ті докази, які він надав суду на підтвердження понесених ним витрат на відновлювальний ремонт лазні, оскільки із змісту укладеного із ОСОБА_7 договору підряду та доданої до нього кошторисної вартості виконуваних робіт слідує, що в будівлі сауни був проведений капітальний ремонт із зміною внутрішніх розмірів приміщень, необхідність у здійсненні яких для відновлення будівлі у первісному стані позивачем не доводилася, як і не надавалися докази щодо технічного та естетичного стану цієї будівлі до пожежі.

Згідно із приписами статті 1192 ЦК України, яка регламентує способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Які саме роботи із виконаних робіт (чи всі роботи) були необхідні для відновлення пошкодженої внаслідок пожежі будівлі, позивач при вирішенні цього спору не доводив.

Положеннями статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка доказів здійснюється судом згідно із положеннями статті 89 ЦПК України, відповідно до яких суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладені вище встановлені судом на підставі наданих сторонами доказів обставини, колегія суддів вважає, що оцінка доказів здійснена судом першої інстанції з дотриманням вимог процесуального законодавства та підстави для переоцінки цих доказів відсутні.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, та обставина, що суд, на думку скаржника, не вжив належних процесуальних заходів для отримання документів, підтверджуючих право власності позивача на пошкоджене пожежею нерухоме майно, не має правового значення при перегляді справи в апеляційному порядку, враховуючи, що при відсутності достатніх доказів стосовно наявності передбачених статтею 1166 ЦК України умов для покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування шкоди, підтвердження прав титульного власника у спірних правовідносинах не спростовує висновків суду про необґрунтованість пред`явленого позову.

Не впливають на висновки суду і доводи апеляційної скарги щодо відносин, які склалися між сторонами, в тому числі і щодо нерухомого майна, частина якого є об`єктом спору в цій справі, після розірвання шлюбу. Питання щодо статусу нерухомого майна, яке знаходиться по АДРЕСА_3 », як майна подружжя чи належного позивачеві на праві особистої приватної власності, не є предметом спору в цій справі, тому не потребує висновків суду в цій частині.

Разом з тим, враховуючи, що як пошкодження майна внаслідок пожежі, так і його відновлювальний ремонт відбулися в період перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , правильним є висновок суду про те, що при відсутності доказів використання на ремонт сауни коштів, які належали позивачеві особисто, його вимога про компенсацію всієї суми збитків за рахунок відповідачки не відповідає нормам сімейного законодавства, за приписами якого в силу презумпції спільності майна подружжя та рівності часток в ньому, витрати на відновлення пошкодженого нерухомого майна зроблені за рахунок спільних коштів сторін.

Необґрунтованими є твердження скаржника і про те, що свідок ОСОБА_7 не давав пояснень щодо перепланування будівлі лазні, оскільки відповідно до протоколу та технічного запису судового засідання від 21 січня 2021 року наведений свідок пояснив, що в результаті здійсненого відновлювального ремонту зовнішні розміри будівлі лазні не змінилися, однак була збільшена площа кімнати відпочинку та зменшена площа приміщення, яке безпосередньо використовується як лазня, що відповідно до затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 (з послідуючими змінами та доповненнями) Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків є переплануванням.

Інших доводів щодо законності та обґрунтованості рішення суду апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова