РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 570/1427/21

Провадження № 22-ц/4815/994/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ" на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року (постановлену у складі судді Красовського О.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію.

06 квітня 2021 року представник позивача адвокат Лук`янчук С.М. подала до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначає, що 29 січня 2007 року між Акціонерним комерційним банком інноваційний банк "УкрСиббанк" (далі - Банк) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0 (далі - Кредитний договір). Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 124 800,00 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 630 240,00 грн. за курсом НБУ. Згідно п. 1.4 Кредитного договору, цільове призначення (мета) кредиту для споживчих потреб. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору, у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним Договором Банком прийнято застава нерухомості (основних фондів) а саме житлове домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . 30 січня 2007 року між Акціонерним комерційним банком інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 45885 (далі - Іпотечний договір). Відповідно до п.1.1. Іпотечного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та земельна ділянка площею 0,08 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що наприкінці березня 2021 року їй стало відомо, що житло, яке належить їй на праві власності - житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , відчужено без її згоди та відома на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 2021 року, укладеного між ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» та ТзОВ «БЕНЕФІС ІСТЕЙТ», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за № 693. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. здійснено державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за ТзОВ «БЕНЕФІС ІСТЕЙТ» на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 березня 2021 року, номер запису про право власності 41109955, підстава виникнення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 57222316 від 22.03.2021 року. Вважає, що вищезгаданий договір купівлі-продажу нерухомого майна є таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі якого зареєстровано право власності за ТзОВ «БЕНЕФІС ІСТЕЙТ» - скасуванню. Тому, вона звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний будинок за ТзОВ «БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ» з підстав дії мораторію на відчуження іпотечного майна, порушення процедури реалізації іпотечного майна.

Просить заборонити ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ" (код 39384460) відчужувати житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 246; заборонити будь-яким особам, у тому числі, але не виключно суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з державної реєстрації прав щодо нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 246; накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року заяву представника позивачки - адвоката Лук`янчука Сергія Миколайовича про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір, а невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідачі можуть у будь-який час провести відчуження майна або розпорядитися ним у інший спосіб. За таких обставин, місцевий суд дійшов переконання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд, зокрема, повинен оцінювати й суб`єктивне бажання позивача зашкодити інтересам відповідача. Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, повинен виходити не тільки із матеріального інтересу позивача, але й з доцільності законодавчої обґрунтованості та потенційної шкоди як для відповідача так і для будь-яких третіх осіб.

Зауважує, що в оскаржуваній ухвалі місцевий суд не навів обґрунтувань необхідності та співмірності і пропорційності вжитих заходів забезпечення позову та потенційної шкоди, яка буде завдана відповідачу. Також судом не вирішувалося питання щодо зустрічного забезпечення.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у забезпеченні позову.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема шляхом накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За нормами ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній із сторін (рішення Європейського суду з прав людини по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки існують реальні ризики чергової перереєстрації спірного нерухомого майна, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного будинку і скасування державної реєстрації права власності на нього.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання у майбутньому судового рішення, у випадку його ухвалення на користь позивача.

Водночас, будь-яке забезпечення позову є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Як наслідок, у разі невжиття таких заходів, уможливлюється виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Рябих проти Росії" (§§ 51, 52), "Горнсбі проти Греції" (§ 40).

Підстав для застосування зустрічного забезпечення, передбачених ст. 154 ЦПК України, не встановлено.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ТзОВ "БЕНЕФІТ ІСТЕЙТ" залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 20 серпня 2021 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.