ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6903/21 Справа № 202/6309/20 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Нечепуренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Піщанської сільської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Піщанської сільської ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що від спільного проживання з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - донька ОСОБА_3 . Донька ОСОБА_3 фактично без реєстрації постійно проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає коштів для забезпечення її розвитку, не виявляє бажання зустрічатися з донькою та проводити разом з нею час. Звертала увагу суду, що відповідач не надає згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою фактичного проживання дитини разом з нею, а відсутність реєстрації місця проживання доньки, ОСОБА_3 , викликає багато труднощів у вихованні, наданні їй послуг освіти, медичного обслуговування, а також інших послуг дозвільного характеру, що не відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 05 травня 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції: "Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Піщанської сільської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ", посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи від спільного проживання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 з 02 березня 1999 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 березня 2020 року №02.3-12/5406, за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зареєстрованим або знятим з реєстрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою не значиться.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 25 серпня 2019 року (а.с.12).

З довідки №1140, виданої Орлівщинським старостинським округом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживають фактично без реєстрації у АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20 січня 2021 року, складеного службою у справах дітей Піщанської сільської ради ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживають фактично без реєстрації у АДРЕСА_1 . В житловому помешканні створено усі умови для проживання та розвитку дітей (а.с.85).

Служба у справах дітей Піщанської сільської ради надала суду першої інстанції висновок на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, та встановила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Має окрему мебльовану кімнату, власне ліжко, шафу, робочий стіл та необхідні речі. Комісією з`ясовано, що дитині комфортно в родині та ОСОБА_4 вона називає татом та має бажання проживати разом з мамою. З`ясувати думку біологічного батька дитини - ОСОБА_2 виявилося неможливим, в зв`язку з відсутністю контактів та адреси проживання. У зв`язку із відсутністю інформації про батька дитини, орган опіки та піклування Піщанської сільської ради вважає доцільним залишити прийняття рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 на розсуд суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції визначив місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, питання втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі "М.С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків.

При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 357/17852/15-ц від 29 травня 2019 року.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи від спільного проживання позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 з 02 березня 1999 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 березня 2020 року №02.3-12/5406, за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР з питань реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб зареєстрованим або знятим з реєстрації, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованою не значиться.

Позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з 25 серпня 2019 року (а.с.12).

З довідки №1140, виданої Орлівщинським старостинським округом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживають фактично без реєстрації у АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 20 січня 2021 року, складеного службою у справах дітей Піщанської сільської ради ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживають фактично без реєстрації у АДРЕСА_1 . В житловому помешканні створено усі умови для проживання та розвитку дітей (а.с.85).

Служба у справах дітей Піщанської сільської ради надала суду першої інстанції висновок на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, та встановила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Має окрему мебльовану кімнату, власне ліжко, шафу, робочий стіл та необхідні речі. Комісією з`ясовано, що дитині комфортно в родині та ОСОБА_4 вона називає татом та має бажання проживати разом з мамою. З`ясувати думку біологічного батька дитини - ОСОБА_2 виявилося неможливим, в зв`язку з відсутністю контактів та адреси проживання. У зв`язку із відсутністю інформації про батька дитини, орган опіки та піклування Піщанської сільської ради вважає доцільним залишити прийняття рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 на розсуд суду.

Таким чином, встановлено, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалий час проживає разом із матір"ю.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.2-6, 41-45).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Слід зазначити, місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що у своїй позовній заяві вона не просила суд визначити місце проживання дитини разом із нею за конкретною адресою.

Позивач зазначила, що нею була подана заява про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за адресою її реєстрації - АДРЕСА_2 (а.с.126).

Однак, у реєстрації місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено з тих підстав, що відсутні необхідні документи, а саме - відсутня згода батька дитини (а.с.126).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року слід змінити, виключити з резолютивної частини оскаржуваного заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року визначення місця проживання дитини за конкретною адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Піщанської сільської ради про визначення місця проживання дитини змінити, виключити з резолютивної частини заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2021 року визначення місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1261 грн. 21 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова