Справа № 211/5980/20
Провадження № 2/211/681/21
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гіди О. С.,

при секретарі Мариненко Е.П.,

за відсутності: сторін у справі,

розглянувши в місті Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 13.05.2010 у сумі 58 212,20 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 53 595,55 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4 616,65 грн. заборгованість за пенею; та судові витрати.

Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідно до пункту 3 прохальної частини позову, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст. ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13.05.2010 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з базовою сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 16, 17).

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та погоджується з ними, що були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Доказів на спростування цього відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду із даним позовом, АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що у встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.07.2020 виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 80 675,49 грн., а саме: 15 333,62 грн. заборгованість за кредитом; 60 515,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 616,65 грн. заборгованість за пенею; 209,99 грн. заборгованість за комісією (а.с. 8-10).

Та вказує, що від цієї суми заборгованості (80 675,49 грн.) позивач віднімає суму, яка була задоволена рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2013 з відповідача на користь позивача, яка склала 25 206,44 грн., з яких: 15 333,62 грн. заборгованість за кредитом; 6 919,68 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 276,64 грн. заборгованість по комісії; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1 176,50 грн. штраф (процента складова). Різниця становить 58 212,20 грн. та складається з: 53 595,55 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 4 616,65 грн. заборгованості за пенею.

В якості підтвердження невиконання відповідачем боргових зобов`язань позивачем надано копію заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2013, справа № 211/5210/13-ц, яке не оскаржене та набрало законної сили 21.01.2014 (а.с. 7). З позовом до відповідача позивач звернувся 23.08.2013.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, пункт 54, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, так як 23.08.2013 він для захисту своїх прав звернувся до суду з позовом до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.05.2010, та 25.12.2013 у справі було ухвалено рішення, яким повністю задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором. Отже, з 23.08.2013 позивач, як кредитодавець мав припинити нараховувати проценти, передбачені кредитним договором, та повинен був звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми заборгованості.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 53 595,55 грн. у зв`язку з безпідставністю.

Також суд вважає за доцільне відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею в сумі 4 616,65 грн., так як вона є додатковою вимогою до основного зобов`язання, а у стягненні заборгованості за відсотками позивачу відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по справі слід покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволені позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. С. Гіда

Повний текст судового рішення складений 20.08.2021.