Справа №442/4079/21
Провадження №2/442/987/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі - головуючої судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

28.05.2021 позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що 10 грудня 2019 року відбулось ДТП, де водій автобуса КАВ3685 р. н. НОМЕР_1 , рухаючись на вул. І. Мазепи у м. Трускавці, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого остання була госпіталізована до Трускавецької міської лікарні та в подальшому померла внаслідок отриманих травм. 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через представника ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» звернулись до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 10.06.2020 року долучено ряд документів, що підтверджують зміну прізвища позивачів та ступінь споріднення з померлим. Однак, листом від 11.03.2020 року відповідач повідомив, що перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили. Повідомлення щодо відсутності прийняття рішення без надання рішення, що набрало законної сили по кримінальному провадженню вважають відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки законом не передбачено обов`язку заявника подавати такий документ. Вказують на те, що відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зазначає, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. азом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювана шкоди. Звертають увагу суду на те, що відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому володілець джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Вказують на те, що ними понесено матеріальні збитки, пов`язані з лікуванням ОСОБА_3 в розмірі 9314,37 грн., та власне витратами на поховання останньої в розмірі 6755 грн.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відтак, заява про виплату страхового відшкодування була подана 10.02.2020 року. Оскільки виплати страхового відшкодування не було здійснено, а тому ними у відповідності до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» нараховано пеню за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування.

Однак, крім матеріальної шкоди, їм була заподіяна також і моральна шкода, розмір якої вони оцінюють в 25038 грн. кожній. Просять позов задоволити.

Ухвалою від 31.05.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 24.06.2021. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

23.06.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву та докази направлення такого іншим учасникам справи.

24.06.2021 розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відкладено на 17.08.2021 для надання можливості позивачам подати відповідь на відзив. Копію ухвали надіслано учасникам справи.

Станом на 17.08.2021 відповіді на відзив від позивачів не надійшло.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як визначено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2019 року відбулась ДТП, де водій автобуса КАВ3685 р. н. НОМЕР_1 , рухаючись на вул. І. Мазепи у м. Трускавці, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 (яка являлась матір`ю позивачів, а.с 17-18) внаслідок чого остання була госпіталізована до Трускавецької міської лікарні, а згодом реанімаційного відділення Дрогобицької міської лікарні, однак, в подальшому померла внаслідок отриманих травм, а.с.13,16.

11.12.2019 Трускавецьким ВП Дрогобицького ВП Головного управління Національної поліції у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження №0000470 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України, а.с. 12.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 ст. 1187 ЦК України визначає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювана шкоди.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року справі № 601/1304/15- ц (провадження № 61-33216св18).

Суд приймає до уваги доводи позивачів, про те, що відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому володілець джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Необгрунтованими суд вважає твердження відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву щодо передчасності звернення до суду з даним позовом, позаяк нормами ст. 11 ЦК України, якою регламентовано підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме відповідач як Страховик за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, здоров`ю, майну третьої особи, в порядку та наумовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Даним Законом встановлено порядок отримання страхового відшкодування особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, та строки прийняття Страховиком рішення про здійснення або відмови у здійсненні страхового відшкодування регламентовано ст. ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, згідно п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Заява про виплату страхового відшкодування позивачами була подана 10.02.2020 року, а.с. 10.

Відповідно до п. 35.2. ст. 35 Закону до заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Подання інших документів, в тому числі засвідчену копію судово-медичного експерта щодо обстеження потерпілого та вироку суду, яким встановлено вину водія забезпеченого транспортного засобу в скоєнні ДТП цією статтею не передбачено.

Суд вважає обґрунтованими доводи позивачів про те, що ними було понесено витрати на лікування та поховання ОСОБА_3 , загальний розмір яких становить - 16069,37 грн., позаяк такі підтверджені товарними чеками та квитанціями долученими до матеріалів справи, а.с. 19-23, 28.

Що стосується позову в частині відшкодування моральної шкоди суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, суд вважає, що позовні вимоги позивачів в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення з огляду на те, що володільцем джерела підвищеної небезпеки, автобуса КАВ3685, р.н. НОМЕР_1 , відповідальність якого була застрахована відповідачем була завдана як матеріальна, так і моральна шкода, яка полягає у втраті близької людини - матері позивачів ОСОБА_3 .

Положення частини 2 статті 1167 Цивільного кодексу України визначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди суд вважає за доцільне зазначити, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди не є завищеним та підлягає відшкодуванню.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення пені суд вважає за доцільне зазначити таке.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦКУ).

Згідно з п. 36.5. ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачами здійснено нарахування у відповідності до вимог чинного законодавства у розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 11.03.2020 по 24.05.2021, а тому розмір такої підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2270 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути зПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 - 25038,00 грн. відшкодування моральної шкоди, 9314,37 грн. відшкодування витрат на лікування, 6755 грн. відшкодування витрат на поховання та 6742,05 грн. пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_2 - 25038,00 грн. відшкодування моральної шкоди та 4103,54 грн. пені за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» в дохід держави 2270 грн. судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено - 17.08.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса - АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Українська пожежно - страхова компанія", поштовий індекс 04080, адреса м. Київ, вул. Кирилівська, 40, Код , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Головуюча - суддя Курус Р.І.