ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/7033/17 Головуючий суддя І інстанції Єжов В. А.
Провадження № 22-ц/818/3453/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про відшкодування шкоди
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

у порядку вирішення питання про відкриття апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Єжова В.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Державної фіскальної служби України, Управління державної фіскальної служби України в Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу № 646/7033/17.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 06.04.2021 подав безпосередньо до апеляційного суду апеляційну скаргу.

Суд не вбачає підстав для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Нормами ч. 1 ст. 353 ЦПК України не передбачено можливості оскарження окремо від рішення суду ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

З урахуванням того, що перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, які містяться у ст. 353 ЦПК України є вичерпним, то у даному випадку необхідно застосувати правила п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, згідно з якими апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини щодо забезпечення доступу до суду, яке захищено гарантіями ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року в аналогічній процесуальній ситуації, коли заявнику було відмовлено національним судом у розгляду апеляційної скарги з огляду на те, що відповідне судове рішення згідно із законом не оскаржується.

Так, у п.п. 53, 55 рішення від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, Європейський суд з прав людини нагадав, що відповідно до пункту 1 статті 6 згаданої Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (див., наприклад, рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі»

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (див. рішення «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) N 39199/ 98, п.п. 62, 26, 63 липня 2005 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що тлумачення права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції має відбуватися з урахуванням можливості чи неможливості поновити свої права особою, яка подала апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не перешкоджає подальшому провадженню (не є остаточним рішенням), a тому відсутні підстави для розгляду апеляційної скарги на вказане процесуальне рішення. Апелянт має процесуальну можливість поновити свої права в інший спосіб шляхом заперечення проти цієї ухвали в апеляційній скарзі на остаточне рішення суду.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 лютого 2019 року, справа № 755/18427/17, провадження № 61-47348св18, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає до застосуванню.

Тому таке обмеження у праві на апеляційне оскарження відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ст. 2 ЦПК України, принципам верховенства права та пропорційності (ст.ст. 10, 11 ЦПК України) та не порушує конвенційні гарантії доступу до суду.

На підставі викладеного, слід повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 як таку, що подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повернення апеляційної скарги не обмежує право учасника справи на доступ до суду, оскільки передбачено законом, є пропорційним легітимній меті такого обмеження (забезпечення розгляду справи у розумний строк) та не позбавляє його права включити заперечення на оскаржену ухвалу до апеляційної скарги на рішення суду по суті спору у разі незгоди з ним відповідно до положень ч. 2 ст. 353 ЦПК України.

Керуючись ч. 2. ст. 353, п.4 ч. 5 ст. 357, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2021 року, постановлену у складі судді Єжова В.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Державної фіскальної служби України, Управління державної фіскальної служби України в Луганській області, Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути апелянту.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.