РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру звернулась ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визначити розміри часток у праві спільної сумісної власності співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак подав до Рівненського міського суду письмову заяву у якій зазначив, що позовні вимоги він визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без його участі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 являється сином позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про право власності на житло від 10 серпня 1993 року виданого за підписом директора Фонду державно-комунального житла згідно з розпорядженням від 10 серпня 1993 року №477-АБ вбачається, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданим 02 липня 2020 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) з якого вбачається що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №1161.

Після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 .

Однак, у зв`язку з тим, що за життя чоловіка його частка у праві спільному сумісної власності на квартиру не була визначена, тому позивач після звернення до нотаріуса з заявою про отримання спадщини вияснила, що не має можливості зареєструвати його право власності на належну йому частку. При цьому, відповідач з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі по тексту - Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідно до наведених положень закону розмірі часток співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тому розміри часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 складають по 1/3 частці для ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,

354 ЦПК України, ст.ст.368,370,372,1226,1261,1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру - задоволити.

Визначити розміри часток у праві спільної сумісної власності співвласників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов