№ провадження 2/646/1490/2021
Справа № 185/1507/21
УХВАЛА

15.04.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Курченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» Чигринця В.В. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

13 квітня 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів у розмірі 39 000 грн.

Одночасно з пред`явленням позову представником позивача ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» Чигринцем В.В. подано заяву, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ОСОБА_1 , яке належить їй на праві приватної власності, а саме на квартиру загальною площею 54,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в межах суми заявлених позовних вимог, без обмеження/позбавлення права користування ним. Заяву обґрунтовано тим, що предметом спору між ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» та ОСОБА_1 є невиконання нею грошового зобов`язання з повернення на користь ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» надмірно перерахованих грошових коштів у розмірі 39 000,00 грн. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ухиляється від врегулювання спору в досудовому порядку, а також ухиляється від повернення ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» безпідставно набутих нею грошових коштів, є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ», за захистом яких воно звернулось до суду. Разом з тим, зазначає, що ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» відомо, що ОСОБА_1 є власницею об`єкта нерухомого майна (квартири) загальною площею 54,6 кв.м., який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності на зазначене майно виникло у ОСОБА_1 25.06.2019 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ніколенко А.С. за реєстровим номером 698. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності №243730430 від 10.02.2021, станом на 10.02.2021, щодо зазначеного нерухомого майна у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження, а також у Державному реєстрі іпотек відомості відсутні. Також у представника позивача є підстави вважати, що у приватній власності ОСОБА_1 , крім зазначеної квартири, перебуває об`єкт нерухомого майна - будинок з надвірними будівлями, який розташований у АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розгляд заяви ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» ОСОБА_2 про забезпечення позову відбувався без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у заяві представника ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» Чигринця В.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ОСОБА_1 не зазначено обставин на підтвердження наявності достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» до ОСОБА_1 про стягнення надмірно перерахованих коштів. Доказів на підтвердження наявності таких обставин заявником також не зазначено.

Крім того, представником позивача, всупереч вищезазначеним нормам закону, не було надано належних та допустимих доказів щодо вартості майна, на яке він просить накласти арешт, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Проте, враховуючи ціну позову та властивості майна, на яке позивач просить накласти арешт, суд вважає заявлені заходи забезпечення позову явно не співмірними. Крім того, зазначений представником позивача захід забезпечення позову як накладення арешту взагалі немотивований.

Саме лише посилання в заяві на ускладнення чи неможливість виконання рішення суду для позивача зі сторони відповідача, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову за заявою ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» ОСОБА_2 .

Одночасно суд роз`яснює, що відмова у задоволенні заяви не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, п. 3 р. ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ТОВ «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» Чигринця В.В. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Суддя Ю.А. Феленко