Справа № 509/2461/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

представника заінтересованої особи Прудніченкової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу №509/2461/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Представник заявника - адвокат Мастістий І.А. просить встановити факт, що ОСОБА_1 проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заяву мотивує тим, що в грудні 2007 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до підрозділу ГІРФО Червоногвардійського РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області з питання перевірки належності до громадянства України.

Для оформлення справи про перевірку належності до громадянства України заявник надав оригінали і ксерокопії наступних документів: паспорта громадянина Республіки Грузії серії НОМЕР_1 від 08.09.1998 року МВС Республіки Грузія; картки форми А, картки форми Б які підтверджували його постійну реєстрацію на території України за адресою: АДРЕСА_1 з 10.07.1991 року до 11.09.1991 року; повідомлення про зняття з реєстраційного обліку з адреси: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду справи, 19.12.2007 року було прийнято рішення і оформлена довідка №222 про належність особи до громадянства України.

25.12.2007 року заявнику на підставі довідки №222 про належність до громадянства України був виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 Червоногвардійським РВ Макіївського МУ ГУМВС в Донецькій області та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, заінтересована особа, а саме - Головне Управління Державної Міграційної Служби України в Донецькій області вважає, що заявник набув громадянство України за відсутності належних для того підстав, при цьому посилається на копію Висновку службового розслідування, затвердженого ГУ МВС України в Донецькій області 08 липня 2011 року, рішення щодо належності до громадянства України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене УГІРФО ГУ МВС України в Донецькій області 19.12.2007 року та видачу відповідної довідки №222 від 19.12.2007 року скасовано, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 визнано недійсним, оскільки оформлений з порушенням вимог законодавства, визнано таким, що підлягає вилученню та знищенню.

Заявник намагався отримати копію матеріалів щодо зазначеного висновку, проте з`ясувалось, що його оригіналу, як і матеріалів, на підставі яких він був прийнятий відсутні.

Заявник звертався до суду з метою оскарження зазначеного висновку, проте в ході розгляду справи № 640/9600/20 Верховний Суд у Постанові від 10 лютого 2021 року встановив, що Висновок не є владно-управлінським рішенням, не створює жодних прав та обов`язків для ОСОБА_1 , а тому не підлягає оскарженню.

Саме тому, з метою підтвердження наявності юридичного факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має значення для створення умов здійснення заявником особистих немайнових прав як громадянина України, ОСОБА_1 має намір звернутись до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення такого факту в судовому порядку.

При цьому, заявнику стало відомо, що незважаючи на відсутність будь-якого владно-управлінського рішення органів ДМС як про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України так і про визнання недійсним його паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Червоногвардійським РВ Макіївського МУ ГУМВС в Донецькій області, головним Управлінням Державної Міграційної Служби України в Донецькій області 20.07.2018 року внесено до відомчої інформаційної системи Державної міграційної служби України інформації про визнання недійсним та таким, що підлягає вилученню, паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Червоногвардійським РВ Макіївського МУ на ім`я ОСОБА_1 .

13.07.2021 року представник заінтеерсованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, - Прудніченкова А.Д. подала до суду письмове пояснення в даній справі, в якому фактично заперечує вимоги заявника та просить у задоволенні заяви адвоката Мастістого І.А. про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року - відмовити.

В судове засідання 16.08.2021 року представник заявника ОСОБА_3 не з`явився по невідомим суду причинам, про та час розгляду справи повідомлявся належниим чином. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.

Представник заінтересованої особи Прудніченкова А.Д. в судовому засіданні просила відмовити в заяві адвоката Мастістого І.А. про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, з викладених в письмовому поясненні підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що справа не може бути розглянута в окремому провадженні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із вказаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України

«Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд зазначає, що заявник у своїй заяві просить просить суд встановити юридичний факт проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року.

Заявником надано докази того, що ОСОБА_1 звертався до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявою та іншими документами для встановлення належності до громадянства України. Однак, заінтересована особа, а саме - Головне Управління Державної Міграційної Служби України в Донецькій області вважає, що заявник набув громадянство України за відсутності належних для того підстав.

Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області заперечує щодо встановлення відповідного факту, оспорюючи докази надані заявником.

Таким чином в даному випадку існує спір про право, що пов`язане із набуття заявником громадянства України.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення без розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне при постановленні ухвали, яким закінчується розгляд даної справи, застосувати аналогію закону, вирішивши питання про скасування заходів забезпечення доказів, оскільки § 8 Глави 5 ЦПК України не врегульовано питання скасування заходів забезпечення доказів.

Згідно частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.05.2021 року заяву адвоката Мастістого Іллі Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення доказів задоволено частково та заборонено органам та підрозділам Державної Міграційної Служби України (, місцезнаходження: вул. Володимирська, буд 9, м. Київ, 01001) вилучати та знищувати паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Червоногвардійським РВ Макіївського МУ на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ).

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи, що вищевказаною ухвалою суду фактично заборонено органу державної влади вчиняти дії стосовно доказу по справі, розгляд якої закінчився, суд вважає за необхідне у відповідному судовому рішенні скасувати заходи забезпечення доказів, застосувавши при цьому до спірних правовідносин аналогію закону, а саме положення ч.9 ст. 158 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 158, 260-261, 294, 315, 372 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту проживання в Україні станом на 24 серпня 1991 року, - залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Скасувати заходи забезпечення доказів, застосовані відповідно до ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.05.2021 року, та скасувати заборону органам та підрозділам Державної Міграційної Служби України вилучати та знищувати паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Червоногвардійським РВ Макіївського МУ на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заходи забезпечення доказів зберігають свою дію до набрання законної сили ухвалою суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 20.08.2021 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко