ПОСТАНОВА

іменем України

10 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 387/1083/20

провадження № 22-ц/4809/1045/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 року у складі судді Майстера І.П.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що у 2018 році сторони усно уклали договір про ремонт автомобіля, згідно з яким позивач зобов`язався здійснити ремонт автомобіля марки Great Wall Wingle, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , а останній зобов`язався оплатити надані послуги. Відповідно до вказаної домовленості позивачем був проведений комплекс робіт з ремонту вказаного автомобіля на суму 4864 доларів США, що в еквіваленті складає 135219 грн та 17 серпня 2020 року у місті Первомайськ передано відремонтований автомобіль відповідачу. ОСОБА_2 зобов`язався виплатити зазначені кошти до 30 вересня 2020 року, що зафіксовано у розписці. Посилався на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань по оплаті виконаної роботи не виконує.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму боргу 4864 долари США.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

ОСОБА_2 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У поданому відзиві заявив клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.104).

Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що згідно з розпискою від 17 серпня 2020 року ОСОБА_2 зобов`язався компенсувати витрати на ремонт його автомобіля Great Wall Wingle ( НОМЕР_2 ), держаний номер НОМЕР_3 . Як зазначено у розписці вартість ремонту вказаного автомобіля становить 4864 доларів США, що в еквіваленті складає 135219 грн. Виплати відповідач зобов`язався здійснити до 30 вересня 2020 року (а.с.109).

Як свідчать листи від 15 вересня 2020 року та від 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 направляв ОСОБА_2 вимоги, як досудову спробу врегулювання спору, що підтверджується описами вкладення до листа, фіскальним чеками, інформацією про відправлення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.

6-8).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не надано жодних доказів щодо укладення між сторонами у належній письмовій формі договору підряду на проведення ремонтних робіт автомобіля, у зв`язку з чим неможливо встановити дійсні правовідносини між сторонами та наявність або відсутність між ними домовленості щодо істотних умов договору підряду.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 сформульований правовий висновок про те, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Наведене означає, що при вирішенні спору суд має дослідити зміст правовідносин, що виникли між сторонами, незалежно від того, як вони їх кваліфікують чи оцінюють, на яку норму права посилаються, встановити справжній характер цих правовідносин та застосувати відповідні норми права, якими врегульовані ці правовідносини.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Оцінюючи зміст розписки (а.с.109) та пояснення позивача і відповідача у частині, що не суперечать одне одному, апеляційний суд приходить до висновку, що спірні правовідносини не регулюються нормами параграфу 1 глави 61 ЦК України (підряд).

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У висновку Великої Палати, викладеному у постанові від 05 червня 2018 року по справі 338/180/17, провадження № 14-144цс18, зазначено, що згідно з частиною другою статті 642 ЦК України у разі, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту.

Відповідно до ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

За змістом статті 604 ЦК України ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); є двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на зміну цього зобов`язання.

Так, до умов новації віднесено такі: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», про яку йдеться у частині другій статті 604 ЦК України, - це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); зміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Апеляційний суд, враховуючи викладене вище, приходить до висновку про те, що у даному випадку відбулась заміна боргового зобов`язання позиковим зобов`язанням.

Згідно з ч.1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до приписів ч.2 ст.612, ч.1, ч.2 ст.623 ЦК України кредитор має право на відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання.

Як убачається з оригіналу розписки ОСОБА_1 витратив кошти на проведення ремонту автомобіля Great Wall Wingle ( НОМЕР_2 ), держаний номер НОМЕР_3 , в сумі 4864 доларів США, що еквівалентно 135219 грн, з розміром яких ОСОБА_2 погодився та зобов`язався компенсувати. Сторони також погодили строк виконання - до 30 вересня 2020 року.

У поданому відзиві ОСОБА_2 заперечив написання розписки від 17 серпня 2020 року власноруч. Крім того, як убачається з матеріалів справи, відповідачем було подано клопотання до суду першої інстанції про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке протокольною ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2021 року було залишено без розгляду за клопотанням позивача (а.с.44, 49-55, 102-104).

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не надав суду матеріалів необхідних для проведення такої експертизи, суд вважає, що відповідачем не спростовано обставин, на які посилається позивач, та приходить до висновку, що розписка від 17 серпня 2020 року підписана власноруч відповідачем.

Крім того, колегія суддів вважає, що наявність у ОСОБА_1 оригіналу розписки підтверджує факт існування між сторонами договірних зобов`язань та укладеного договору, а також свідчить про те, що зобов`язання не виконане, а тому порушене право позивача підлягає захисту.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення коштів в гривні, виходячи з такого.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, а обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Відповідно до ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання зі сплати коштів, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Отже, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошові зобов`язання можуть передбачати передачу грошей як предмету договору або сплату їх як ціни договору. До грошових зобов`язань з передачі грошей як ціни договору належить зобов`язання зі сплати вартості предмета договору. Адже грошове зобов`язання - це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання.

Згідно з ч.2 ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язаний повернути його боржникові.

Отже, розписка, надана позивачем, є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань та укладеного договору. Підписання вказаної розписки відповідачем не спростовано.

Однак, враховуючи ту обставину, що в даному випадку грошові кошти саме в еквіваленті 4864 доларів США, які просить стягнути на свою корить позивач, останній відповідачу не передавав, а вказана сума еквівалентна сумі грошових коштів, сплачених за ремонт автомобіля у гривні, тому підстави для стягнення коштів в іноземній валюті відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви по справі у розмірі 1352,19 грн, а також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги у розмірі 2079, 07 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2021 рокускасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) заборгованість у розмірі 135219 (сто тридцять п`ять тисяч двісті дев`ятнадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2079 (дві тисячі сімдесят девять) грн 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір за подання позову у розмірі 1352 (одна тисяча триста п`ятдесят дві) грн 19 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко