Справа № 199/4307/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В.,при секретарі Ружиній В.М., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.11.1987 року є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

19.10.2015 року позивач зареєстрував право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться його власний житловий будинок, кадастровий номер :01:621:0072 площею 0,0698 га за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому земельна ділянка була поділена на частини та продана 1/4 частина ОСОБА_1 , 1/4 частина ОСОБА_5 , 1/4 частина ОСОБА_3 та 1/4 частина ОСОБА_6 .

23 квітня 2019 року позивач зареєстрував в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме реконструкцію свого будинку та прибудови за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, під час реєстрації вказаної декларації позивач отримав відмову у державній реєстрації прав та обтяжень державного реєстратора №51135888 від 14.02.2020 року, в якій було зазначено, що за вказаною адресою право власності на вказаний житловий будинок власником значиться зовсім інша особа, але позивач не відчужував свій будинок у будь-який спосіб.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками спільного майна за адресою АДРЕСА_1 вказані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Підставою їх права власності зазначена декларація про готовність об`єкта до експлуатацію ДП 08 від 24.12.2015 року, яка зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області. Треті особи в свою чергу, не здійснили всіх необхідних дій щодо індивідуалізації свого об`єкту нерухомості та вказали недостовірні дані під час реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатацію ДП08 від 24.12.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , а наявність зареєстрованої вказаної декларації унеможливлює реалізацію прав позивача щодо користування та розпоряджання власним майном. У зв`язку з викладеним позивач просив суд скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП08 від 24.12.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , яка зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, промили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 , її представник в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що між сторонами фактично виник спір щодо присвоєння нової адреси будинкам.

Третя особа ОСОБА_1 проти позову не заперечував.

Інші треті особи до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.11.1987 року належить житловий будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 19.10.2015 року позивач зареєстрував право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться його власний житловий будинок, кадастровий номер :01:621:0072 площею 0,0698 га за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності №45841655 від 19.10.2015 року. Дана ділянка була поділена, частина земельної ділянки за вказаною адресою та за кадастровим номером :01:621:0071 відповідно до договору купівлі-продажу № 2044 від 12.11.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Швецовою Н.В. продана по ј частині ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

8.11. 2016 року за третіми особами відбулась державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Підставою їх права власності зазначена декларація про готовність об`єкта до експлуатацію ДП 08 від 24.12.2015 року, яка зареєстрована Державною архітектурно-будівельною інспекцією у Дніпропетровській області.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

В процесі такого контролю відповідні органи наділені повноваженнями, зокрема, реєструвати або повертати на доопрацювання декларацію про початок будівельних робіт (стаття З6 Закону, в редакції, чинній станом на початок будівництва), реєструвати або повертати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (стаття 39 Закону).

Згідно з пунктом 1 Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (далі - Положення), ДАБІ є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями ДАБІ є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Відповідно до частин 1, 4 та 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (частина 5 статті 39 Закону).

Відповідно до частини 9 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів".

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом вказаного спору є реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації ДП08 від 24.12.2015 року, однак в матеріалах справи декларація відсутня, позивачем не надана, клопотання про її витребування суду позивачем не заявлялась, а тому суд не має можливості встановити факт порушення при реєстрації вказаної декларації.

Крім того, суд вважає, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. п. 2, 7 ч. 1ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як вбачається з позовної заяви, позивач оскаржує дії відповідача, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, тобто, вказані позовні вимоги пов`язані з публічно-правовим спором, а саме зі спором фізичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, а відтак, в даному випадку, відповідно до положень ст. 19 ЦПК України та ст. 19 КАС України, позов ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації підлягає розгляду адміністративним судом за правилами КАС України. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 815/2439/15 (провадження 11-544апп18).

Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Також, відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як способи захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки викладені в п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340).

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З пояснень позивача та його представника у судовому засіданні, суд вбачає, що фактично позивач посилається на порушення його права саме третіми особами, оскільки останні зареєстрували своє право власності на новостворений будинок за тією ж адресою, яку має позивач у своєму будинку, в результаті чого він позбавлений можливості зареєструвати своє право власності , проте до участі у справи в якості відповідачів вказані особи позивачем не залучені. З огляду на назначене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст. ст.16,391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації,- відмовити.

Судові витрати позивача віднести за його рахунок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення.

Суддя