Номер провадження: 22-ц/813/6743/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/23703/20

Номер провадження: 22-ц/813/6743/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

суддів Князюка О.В., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Головне управління національної поліції в Одеській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області про зобов`язання повернути майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Луняченка В.О. о 15 годині 28 хвилині 02 лютого 2021 року, повний текст рішення складений 08 лютого 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області повернути йому 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , які належали його матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До смерті матері він проживав разом з нею в належній останній частині домоволодіння. За кошти його дружини, з дозволу матері, він демонтував старі будівлі та побудував нову будівлю двоповерховий житловий будинок. Після смерті матері до належного останній домоволодіння з`явилися його колишня дружина ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом зі своїми чоловіками. Погрожуючи застосуванням фізичного насилля, виштовхали його з приміщення. Протягом 15-ти років триває судовий спір між ним та ОСОБА_4 щодо 6/25 частин домоволодіння, якими остання заволоділа обманим шляхом, проживає в них, незаконно користуючись належним йому двоповерховим житловим будинком у будинковолодінні АДРЕСА_1 (а. с. 1 2).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву ГУНП в Одеській області заперечує проти зобов`язання відповідача здійснити повернення нерухомого майна, яке не належить Національній поліції ані на праві власності, ані на праві користування, та яке є предметом чисельних звернень позивача у рамках кримінального та цивільного провадження (а. с. 72 76).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2021 року у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не обґрунтовано подання відповідного позову саме до ГУНП в Одеській області, який не є власником або користувачем спірного майна, а тому не має повноважень щодо розпорядження зазначеним майном (а. с. 141 142 зворотна сторона).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області повернути 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що він є єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Отже, йому в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 належить 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , і на які жоден зі спадкоємців ніколи не претендував та не приймав визначених законом заходів щодо прийняття спадщини. Тому, його позовні вимоги є цілком законними та обґрунтованими (а. с. 144 145).

2.7 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління національної поліції в Одеській області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 .. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , які полягають у зобов`язанні ГУНП в Одеській області повернути позивачу 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , є безпідставними, суперечать статті 124 Конституції України (а. с. 224 - 229).

2.8. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 березня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду відповідну заяву.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2021 року справу призначено до розгляду у приміщені Одеського апеляційного суду.

22 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Князюка О.В. та Погорєлової С.О..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В та Погорєлової С.О. визнано необґрунтованою. Справу передано до канцелярії апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Одеського апеляційного суду, постановленою у складі судді Комлевої О.С. 29 березня 2021 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В та Погорєлової С.О..

29 березня 2021 року від ОСОБА_1 вдруге надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В та Погорєлової С.О. визнано необґрунтованою. Справу передано до канцелярії апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Одеського апеляційного суду, постановленою у складі судді Ващенко Л.Г. 05 квітня 2021 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В та Погорєлової С.О..

16 квітня 2021 року від ОСОБА_1 втретє надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Князюка О.В та Погорєлової С.О. визнано необґрунтованою. Справу передано до канцелярії апеляційного суду для визначення у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку судді для вирішення питання про відвід.

Ухвалою Одеського апеляційного суду, постановленою у складі судді Дрішлюка А.І. 26 квітня 2021 року, заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без задоволення.

28 квітня 2021 року від ОСОБА_1 вчетверте надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Відповідно до Наказу №49-в від 23.04.2021 року, суддя Одеського апеляційного суду Заїкін А.П. перебував у відпустці з 26.04.2021 року по 29.04.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без розгляду.

17 травня 2021 року від ОСОБА_1 вп`яте надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без розгляду.

31 травня 2021 року від ОСОБА_1 вшосте надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без розгляду.

14 червня 2021 року від ОСОБА_1 всьоме надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.06.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без розгляду.

01 липня 2021 року від ОСОБА_1 увосьме надійшла заява про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.08.2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В. залишено без розгляду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 у дев`ятий раз заявив клопотання про відвід колегії судів у складі Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Заїкіна А.П., Погорєлової С.О. та Князюка О.В..

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, враховуючи думку ОСОБА_1 про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

27 березня 1992 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу придбала у виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/3828/15 від 29.04.2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14.08.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено у позовних вимогах про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_2 на 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , а також у виселенні із зазначеної частини домоволодіння ОСОБА_4 .

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що зазначені 6/25 частин домоволодіння станом на момент розгляду судом даної справи належать на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 квітня 2001 року та мирової угоди, визнаної ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2006 року, на праві власності відповідачці - ОСОБА_4 , яка є донькою позивача - ОСОБА_1 та онукою ОСОБА_2 ..

Правовстановлюючі документи ОСОБА_4 на 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є чинними, не визнані недійсними та не скасовані у судовому порядку.

Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» від 19 березня 2012 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 12/75 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 квітня 2001 року, а також 6/75 частин домоволодіння на підставі мирової угоди, визнаної ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 липня 2006 року (справа № 2-867/06).

Раніше вищевказані 6/25 домоволодіння АДРЕСА_1 були зареєстровані за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 1992 року.

Згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від 20 березня 2012 року, станом на 16 березня 2012 року за ОСОБА_2 нерухоме майно не зареєстроване.

Той факт, що спірні 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_2 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 є одним об`єктом нерухомого майна встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Спадкове майно у вигляді 6/25 частин домоволодіння було предметом численних судових спорів за участю ОСОБА_1 , однак адреса будинку вказувалася за різними номерами: 34, 34-34а, 34/1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2005 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно. Вказаним рішенням встановлено, що предметом спору є один і той же будинок, який у позовній заяві зазначений за №34/1, а у свідоцтві на спадщину за №34-34а.

Вказане рішення було залишено без змін ухвалами апеляційного суду Одеської області від 04 жовтня 2007 року (а. с. 52), від 22 лютого 2006 року (а. с. 54) та Ухвалою Верховного суду України від 12 травня 2006 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2004 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними було відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2008 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними було відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2010 року було закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2011 року ухвала суду першої інстанції від 01 жовтня 2010 року залишена без змін.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору є повернення ковалю ОСОБА_7 6/25 домоволодіння АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що 6/25 домоволодіння АДРЕСА_1 є спадковим майном.

Позивач користуючись наданими йому процесуальним законодавством визначив відповідачем ГУ НП в Одеській області, орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного порядку та громадської безпеки в особі Головного управління національної поліції в Одеській області.

ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на кримінальне провадження № 0000332 від 16 січня 2013 року. Однак, вказаний факт не може бути прийнятий судом, оскільки існування вищевказаного кримінального провадження правового значення для вирішення даного пору не має.

Звернувшись з позовною заявою ОСОБА_1 не обґрунтував подання відповідного позову саме до Головного управління національної поліції в Одеській області, який не є власником або користувачем спірного майна а тому не має повноважень щодо розпорядження зазначеним майном.

Тобто, з огляду на суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у цій справі, спір про право між сторонами відсутній.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до власного тлумачення характеру правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 , його доньками, що не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , є безпідставними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Суддів О. В. Князюк

С. О. Погорєлова