Справа №295/6490/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

при секретарі с/з Глущенко Я.В.,

за участю: боржника ОСОБА_1 , її представника адвоката Папазової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Папазова Г.А. звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати судовий наказ від 11.06.2020 року, виданий Богунським районним судом м. Житомира за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із 02.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти в період з 02.06.2020 року до фактичного моменту стягнення. При цьому посилається на те, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу не було підтверджено наявність спору про визначення місця проживання дитини та рішення суду, яке набрало законної сили, а також наявність апеляційного провадження, яке станом на 02.06.2020 року розглядалось Київським апеляційним судом, чим було введено Богунський районний суд м. Житомира в оману та видано помилково такий наказ 11.06.2020 року.

В судовому засіданні боржник та її представник підтримали заяву та просили її задовольнити.

Стягувач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що свідчить з клопотання представника стягувача про відкладення розгляду справи та не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України.

Вислухавши пояснення боржника, її представника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.06.2020 року Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового наказу, залишено без розгляду.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Київа від 03.04.2020 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини з ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23.04.2020 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, відмовлено.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду, є виконавчими документами.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як випливає із змісту узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, за роз`ясненнями згаданого узагальнення, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Апогеєм судового захисту є фактичне виконання судового рішення, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в статті 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання виконавчого документу.

Таким чином, до підстав для невиконання судового рішення (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого документа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Наведені боржником обставини щодо не підтвердження заявником при поданні заяви про видачу судового наказу наявності спору про визначення місця проживання дитини та рішення суду, яке набрало законної сили, а також наявності апеляційного провадження, яке станом на 02.06.2020 року розглядалось Київським апеляційним судом, чим було введено Богунський районний суд м. Житомира в оману, не підпадають під перелічені в цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, тому в задоволенні заяви боржника слід відмовити.

Разом з тим, боржник не позбавлений можливості звернутися у встановленому законом порядку до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 259-261, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Папазової Галини Анатоліївни про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 15.04.2021 року.

Суддя: