Справа № 483/325/20
Провадження № 2/483/57/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м.Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Куцарова В.І., за участю секретаря судового засідання Шилінскас О.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Афенді В.П.,

відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Шуліки-Гінкулової А.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Афенді В.В., звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 1996 року він став проживати з відповідачкою у цивільному шлюбі. 28 лютого 2004 року шлюб було зареєстровано. 01 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано. 24.09.2002році ними був придбаний житловий будинок, саме коли приїхали в місто Очаків на постійне місце проживання. По договору купівлі - продажу №1727власником житлового будинку стала ОСОБА_2 . Зразу ж після купівлі будинку він приступив до його ремонту та виготовлення нових будівель та споруд так, як будинок був в такому стані, що проживати в ньому було не дуже комфортно. Крім того, вони збудували будівлі та споруди для прийому в літній сезон відпочиваючих і тим самим отримання допоміжного заробітку. Це свідчить про те, що придбаний будинок в результаті сумісної господарської діяльності був переобладнаний для отримання доходів в результаті сумісної праці. Житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №1034971 від 18.07.2003 року за ОСОБА_2 по договору купівлі - продажу №1727 від 24.09.2002 року було зареєстровано: А-1 будинок з саману; Б літня кухня з саману; Г бесідка з дерева; Д,Е,И сараї з дерев; Ж сарай з камею; 3 сарай з цегли; К вбиральня з цегли; 1,2,3 споруди. Загальна вартість об`єктів нерухомості складала 11292 грн. Проживаючи разом з ОСОБА_2 у шлюбі, він збудував на подвір`ї будинки для відпочиваючих 5 одиниць, літню кухню, душ, альтанку, утеплив та облицював житловий будинок, провів ремонт внутрішніх приміщень житлового будинку, збудований паркан. Були проведені поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлені наступні показники: А-1 будинок з саману, цегла; Б - літня кухня з саману, цегли; Г - бесідка з дерева з обшивкою; К - вбиральня з цегли; Л - душ; М - літня кухня з шиферу; Н - навіс з цегли; О - літні кімнати з цегли; П - бесідка обшивка; Р - літні кімнати з цегли; № 1,2,3 - споруди. Загальна вартість об`єктів нерухомості складала 283 844.00 грн. З наведеного видно за час шлюбу житловий будинок і господарські будівлі та споруди були відремонтовані і збудовані нові і в цілому вартість нерухомого майна в декілька разів підвищена. Посилаючись на викладене позивач просив визнати об`єктом спільної сумісної і власності подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 з інвентаризаційної вартості 283 844,00 грн.; виділити йому частку із майна, що є у спільній сумісній власності, та застосувати виплату компенсації її вартості; стягнути з відповідача судові витрати.

В подальшому позивач позовні вимоги уточнив та просив визнати об`єктами спільної часткової власності будівлі та споруди зазначені в технічному паспорті під літ. Л - душ (2003 рік); літ М - літня кухня ( 2004 рік); літ. Е - навіс (2004 рік); літ. О - літні кімнати (2006 рік); літ. П - бесідка (2004 рік); літ. Р - літні кімнати (2003 рік), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити йому 1/2 частку із майна, що є у спільній частковій власності та застосувати виплату компенсації її вартості; стягнути з відповідача судові витрати.

07 квітня 2020 року відповідачка надала відзив на позовну заяву у якому заперечила проти позову та вказала наступне. Дійсно перебувала у зареєстрованих шлюбних відносинах з відповідачем в період з 28 лютого 2004 року по 01 жовтня 2018 року. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 жовтня 2018 року шлюб між ними було розірвано. У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до неї з позовом, предметом якого був поділ спільного майна подружжя. У листопаді 2019 року вона вернулася до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2020 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково та виділено у власність певне майно, в решті позовних вимог відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено повністю, яким в тому числі визнано об`єктом особистої приватної власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення на даний час не скасоване. Не зважаючи на наявність судового рішення у вищевказаній цивільній справі, предметом розгляду якої в тому числі була і вимога позивача про визнання об`єктом цільної сумісної власності нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 , який скористався своїм правом на оскарження судового рішення в апеляційному порядку та подав апеляційну каргу на рішення суду від 20 лютого 2020 року, водночас, не дочекавшись рішення суду апеляційної інстанції у вказаній справі, знову звернувся до суду з аналогічним тотожним позовом, в якому ставить вимогу про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя вищевказане нерухоме майно та виділення йому частки із майна, є у спільній сумісній власності. Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 був придбаний нею 24 вересня 2002 року за договором купівлі-продажу за її особисті кошти до укладення шлюбу та зареєстрований на її ім`я 18 липня 2003 року. Усі ремонтні роботи періоду 2002-2003 років проводились за її власний кошт і вказані обставини позивач ніколи не заперечував, що також встановлено судом. Таким чином спірний будинок є її особистою приватною власністю і поділу не підлягає. Технічний паспорт на житловий будинок було виготовлено 19 грудня 2012 року на її ім`я, як власника, і містить характеристики будинку, допоміжних будівель і споруд. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0292 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ №607123 від 12 квітня 2007 року. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання спірного нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та виділення йому частки (без зазначення якої саме) із майна, що є у спільній сумісній власності та застосування виплати компенсації її вартості безпідставні, оскільки житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами є її особистою власністю та не підлягає поділу як майно подружжя, що встановлено судовим рішенням, яке не скасовано. Письмової угоди про створення спільної сумісної власності між ними не укладалось, а тому він не може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Просила в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, відмовити повністю; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що у 2019 році позивач звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 у якому просив зокрема визнати спільним майном подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 вартістю 282844 грн., здійснити поділ спільного майна подружжя та виділити ОСОБА_1 Ѕ частку вказаного житлового будинку.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2020 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано спільним майном подружжя наступне майно: холодильник "DELFA" DBF-180" вартістю 5000 грн., газову плиту "NORD 501" 1600 грн., меблеву стінку 2300 грн., диван та 2 крісла 1300 грн., конвектор газовий 1900 грн., холодильник FR-240 2300 грн., платяну шафу 1400 грн., дриль ударну ДУ-800, вартістю 400 грн. всього на суму 16200 грн. Розділене спільне майно подружжя та виділено у власність ОСОБА_1 - холодильник "DELFA" DBF-180" вартістю 5000 грн., диван та 2 крісла вартістю 1300 грн., платяну шафу вартістю 1400 грн., дриль ударну ДУ-800 вартістю 400 грн., всього на загальну суму 8100 грн. У іншій частині позову відмовлено.

Крім того, задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю та зокрема, визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 05.05.2020 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2020 року скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 768 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Витрати, понесені ОСОБА_2 по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 768 грн. 40 коп., компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. В іншій частині зазначене рішення залишено без змін (а.с.76-80).

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У своєму позові позивач просить визнати об`єктами спільної часткової власності будівлі та споруди зазначені в технічному паспорті під літерами: літ. Л - душ; літ М - літня кухня; літ. Е навіс; літ. О - літні кімнати; літ. П - бесідка; літ. Р - літні кімнати, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити йому 1/2 частку із майна, що є у спільній частковій власності та застосувати виплату компенсації її вартості.

Як вбачається з вищевказаного рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.02.2020, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Як вбачається з копії технічного паспорту на вищевказаний будинок, до господарських будівель та споруд відносяться: Б - літня кухня; Г бесідка; К вбиральня; Л душ; Н навіс; Р.О господарські будівлі; П бесідка; М літня кухня; № 2 водоколонка; № 3 огорожа; № 1 замощення та зазначено, що літня кухня - літ. М, господарська будівля - літ. О, та господарська будівля літ. Р збудовані самочинно. Душ "Л", навіс "Н", бесідка "П" не належать до само забудови згідно постанови КМУ № 406 від 07.06.2017 року.

Таким чином, споруди, позначені літерами: Л душ, Н навіс, П бесідка відносяться до господарських будівель та споруд та за рішенням суду разом з будинком визнані особистою власністю відповідачки.

Споруди: літ М літня кухня, літ О кімнати, літ. Р кімнати збудовані самочинно.

Відповідно до ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу між подружжям (подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13).

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого

майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Доказів, що вказані об`єкти були введені в експлуатацію згідно вимог законодавства, не надано.

Таким чином, споруди: літня кухня - літ. М, кімнати - літ О. та кімнати літ. Р. не можуть бути визнані об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання об`єктами спільної сумісної власності будівель та споруд задоволенню не підлягає.

Також, враховуючи, що вимога позивача про виділення йому Ѕ частки майна, що є у спільній частковій власності та застосування виплати компенсації її вартості є похідними від вимоги про визнання права спільної сумісної власності, то в цій частині позов також задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовляється у позові, інші судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 81, 82, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, - відмовити у повному обсязі.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий