Справа № 182/820/19
Провадження № 4-с/0182/6/2021
У Х В А Л А

Іменем України

10.08.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Баранової Юлії Володимирівни, боржник ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

15.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Баранової Юлії Володимирівни, боржник ОСОБА_2 , просила суд:

- визнати дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) Баранової Юлії Володимирівни, щодо включення, прийнятих від ОСОБА_2 квитанцій від 14.04.2020 року № 8362589, 19.05.2020 року № 10643270 та 25.08.2020 року № 17312565 на загальну суму 36 168,58 грн. до розрахунку заборгованості на виконання виконавчого листа по справі № 182/820/19, виконавче провадження № 63532809 незаконними;

- зобов`язати державного виконавця Баранову Юлію Володимирівну провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 63532809 із врахуванням зазначених вище порушень та виключити із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів грошові кошти на загальну суму 36 168,58 грн, які були внесені як сплачені аліменти на користь ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа по справі № 182/820/19.

Свої вимоги мотивує наступним.

В провадженні Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 63532809 з виконання судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 182/820/19 виданого 14.03.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) із заявою про отримання довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів та розрахунку такої заборгованості.

З довідки про заборгованість зі сплати аліментів від 04.01.2021 року їй стало відомо, що державний виконавець Баранова Ю. В. включила у розрахунок заборгованості по сплаті аліментів кошти на загальну суму 36 168,58 грн., яку боржник ОСОБА_2 начебто сплатив на її користь в рахунок сплати аліментів.

З метою з`ясування зарахування державним виконавцем Барановою Ю.В зазначених сум до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, вона звернулася до AT «Сбербанк» із запитом, щодо отримання виписки по особовим рахункам.

Відповідно до виписки по особистому рахунку від 11.01.2021 року виданого Нікопольським відділенням AT «Сбербанк» за період з 01.04.2020 по 31.08.2020 року від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , було перераховано наступні суми коштів: 14.04.2020 року за квитанцією № 8362589- перераховано 19 607,84 російських рублів; 19.05.2020 року за квитанцією № 10643270 перераховано 29 411,76 російських рублів; 25.08.2020 року за квитанцією №17312565- перераховано 49 000,00 російських рублів.

В призначені платежу зазначено - «даренее не резиденту», тобто дарування їй вказаних коштів.

Оскільки в квитанціях про перерахування коштів жодним чином не зазначено, що вказані кошти перераховано в якості аліментів та не зазначено, а ні номеру виконавчого провадження, а ні номеру рішення суду, нею 21.01.2021 року було направлено на ім`я начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) скаргу на дії державного виконавця, в якій були зазначені всі обставини незгоди із діями державного виконавця Баранової Ю. В.

08.02.2021 року її представником, ОСОБА_4 було отримано від начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), Горигорука О.В., лист, в якому зазначено, що внесення квитанцій наданих боржником від 14.04.2020 року за № 8362589, від 19.05.2020 року за № 10643270 та від 25.08.2020 року за №17312565 на загальну суму 36 168,58 грн. в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснено державним виконавцем Барановою Ю.В. на законних підставах.

З включенням до розрахунку заборгованості суми коштів у розмірі 36 168,58 грн. в якості сплати аліментів за судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 182/820/19 від 14.03.2019 року вона категорично не згодна, оскільки такі перерахування здійснювалося боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім того містить призначення платежу, яке вказує на дарування їй цих коштів, тому ці перерахування не є доказом виконання рішення суду зі сплати аліментів на її користь.

Вважає такі дії державним виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Баранової Ю. В. незаконними, оскільки підстав для зарахування суми коштів у розмірі 36 168,58 грн. в якості сплати заборгованості по аліментам не було.

Враховуючи викладене вона змушена звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2021 року прийнято скаргу ОСОБА_1 прийнято до свого провадження. Також даною ухвалою суду було запропоновано державному виконавцю Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Барановій Ю.В. подати пояснення, заперечення по суті скарги, витребувано у Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію виконавчого провадження АСВП № 63532809 відкритого 06.11.2020 року (а.с. 17-18).

15.03.2021 року на адресу суду від ОСОБА_2 подано заперечення по суті скарги ОСОБА_1 (а.с. 63-66), в яких боржник посилається, що коли він 29.02.2020 року виїжджав на заробітки за межі України, заявник його повідомила, що сім`я розпалася, вона перебуває у відношеннях з іншим чоловіком, а їх спільну дитину треба утримувати. Заявник приховала від нього, що вона вже зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина і що судом 14.03.2019 року вже було видано відповідний судовий наказ. Таким чином, вказує, що станом на 01.03.2020 року, тобто одразу після його виїзду за межі України, шлюбні відносини з заявником були припинені, та на утримання сина ним надсилалися на ім`я заявника відповідні кошти, майже 300 000,00 рублів, на її особистий рахунок, який вона спеціально відкрила ще до його виїзду. Вказані кошти були перераховані саме на утримання сина, оскільки на час їх перерахування сім`ї фактично вже не існувало, однак він розумів, що повинен утримувати сина.

Вказує, що лише наприкінці листопада 2020 року йому стало відомо про існування виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.03.2019 року про стягнення з нього аліментів на користь заявника утримання сина, оскільки ним було отримано виклик державного виконавця від 06.11.2020 року в якому зобов`язано, окрім іншого, надати пояснення та повідомити про повне чи часткове самостійне виконання рішення. На виконання вказаного виклику ним було надано підтвердження по сплаті аліментів за період його роботи за межами України, зокрема квитанції та докази перерахування на ім`я заявника на її особистий картковий рахунок у банку відповідних коштів, з часу припинення шлюбних відносин, тобто з 01.03.2020 року. Державним виконавцем було частково враховані кошти в рахунок погашення заборгованості. Потім ним отримано від державного виконавця довідку про існуючу заборгованість, яка станом на 31.12.2020 року склала 18064,32 грн., хоча він більш достатню суму виплатив заявнику. Вказує, що ним ще додатково було сплачено 22.01.2021 року суму 21000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості, оскільки відносно нього державним виконавче були винесені постанови про встановлення заходів примусового виконання і він не мав можливості виїхати за межі України працювати.

Зазначає, що фактично заборгованості не існує, оскільки державним виконавцем не зараховано всі переводи грошових коштів, які він здійснював на ім`я заявника під час його роботи за межами країни на утримання дитини, тому вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

16 березня 2021 року на адресу суду від державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Баранової Ю.В. надійшла копія виконавчого провадження АСВП № 63532809 відкритого на підставі виконавчого листа № 182/820/19, виданого 14 березня 2019 року.

В матеріалах справи також наявний відзив начальника Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), О. В. Григорук на скаргу ОСОБА_1 , згідно якого просить у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на наступне.

06.11.2020 року до служби надійшов на виконання судовий наказ виданий Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області № 2/0182/61/2019 182/820/19 від 14.03.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.02.2019 і до повноліття дитини.

Згідно розрахунку державного виконавця від 04.01.2021 року станом на 31.12.2021 року заборгованість по сплаті аліментів за судовим наказом №2/0182/61/2019 182/820/19 становить 18064,32 грн.

Зазначений розрахунок заборгованості було проведено відповідно до ст. 71 Законом України «Про виконавче провадження», ст. 195 Сімейного кодексу України, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та з урахуванням нових даних, що надаються відділом статистики. Розрахунок заборгованості не є остаточним та може бути перерахований з урахуванням нових даних, які містять інформацію про сплату боргу, місце роботи боржника або розміру заробітної плати у період, за який проведений розрахунок, які можуть бути надані як однією, так і іншою стороною виконавчого провадження.

Зазначає, що до розрахунку державного виконавця від 04.01.2021 року за ВП № 63532809, були враховані наступні квитанції: квитанція на суму 19607,84 російських рублів від 14 квітня 2020 року (згідно курсу НБУ - 7211,45 грн.) - в зазначеній квитанції вказаний отримувач ОСОБА_1 ; квитанція на суму 29411,76 російських рублів від вересня 19 травня 2020 (згідно курсу НБУ 10729, 13 грн.) - в зазначеній квитанція вказаний отримувач ОСОБА_1 ; квитанція на суму 49000 російських рублів від 24 серпня 2020 (згідно курсу НБУ - 18228,00 грн.) - в зазначеній квитанції вказаний отримувач ОСОБА_1 .

Всі зазначені вище квитанції були надані боржником ОСОБА_2 разом з заявою від 14.12.2020 року про їх долучення до матеріалів виконавчого провадження. В зазначеній заяві боржник пояснює, що не знав про необхідність в призначені платежу зазначати - «сплата аліментів». Також в заяві боржник пояснює, що не завжди мав можливість сплачувати аліменти на користь стягувача від свого імені, оскільки «знаходився межами цивілізації», тому переказ коштів було здійснено від інших осіб. Надалі боржник зобов`язався сплачувати аліменти на користь стягувача через рахунок Нікопольського ВДВС.

Відповідно до вищезазначеного судового наказу аліменти стягуються з боржника починаючи з 05.02.2019 року. Тому надані боржником квитанції, що підтверджують сплату аліментів до пред`явлення судового наказу на виконання Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби внесені в розрахунок заборгованості на законних підставах.

Квитанції на загальну суму 66000 російських рублів не було долучено до розрахунку державного виконавця у зв`язку з відсутністю в них прізвища отримувача.

Також державним виконавцем перевірено Автоматизовану систему виконавчого провадження, щодо наявності інших відкритих виконавчих проваджень де ОСОБА_1 виступає стягувачем. За результатами перевірки таких виконав проваджень виявлено не було.

У скарзі ОСОБА_1 вказує, що у квитанціях про сплату аліментів не зазначено номер ВП, але судовий наказ виданий 14.03.2019 року, а виконавче провадження на підставі даного виконавчого документа відкрито лише 06.11.2020 року, тому боржник не міг знати номер ВП і зазначити його в квитанціях.

У судове засідання представник ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи за його відсутності, просить скаргу задовольнити.

У судове засідання представник ОСОБА_2 , ОСОБА_5 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення скарги заперечує, оскільки вона є необґрунтованою.

В матеріалах справи також наявна заява державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Баранової Ю. В. про розгляд скарги без її участі, проти скарги заперечує, розрахунок заборгованості проведений відповідно до норм Сімейного кодексу та Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали, належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження АСВП № 63532809 прийшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області 14 березня 2019 року видано судовий наказ по справі № 182/820/19 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Нікополь дніпропетровської області аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на його користь в особі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, починаючи з 05.02.2019 року та до повноліття дитини.

Судом також встановлено, що згідно заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 06.04.2021 року шлюб між сторонами було розірвано, вказаним рішенням суду встановлено, що шлюбні відносини припинено між сторонами 01.03.2020 року.

З копії виконавчого провадження АСВП № 63532809, яка мається в матеріалах справи встановлено, що заявник 06.11.2020 року подала заяву про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів на підставі вказаного судового наказу від 14.03.2019 року.

На підставі заяви стягувача ОСОБА_1 від 06.11.2020 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Барановою Ю. В. винесено 06.11.2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу виконавчого листа № 2/0182/61/2019 182/820/19 виданого 14.03.2019 року.

Того ж дня, 06.11.2020 року державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Барановою Ю. В. направлено на адресу боржника ОСОБА_2 виклик державного виконавця, яким зобов`язано останнього з`явитись до державного виконавця 26.11.2020 року та окрім іншого, зобов`язано боржника повідомити письмово про повне чи часткове самостійне виконання рішення.

Також з копії виконавчого провадження АСВП № 63532809 встановлено, що 14.12.2020 року ОСОБА_2 подано до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про доручення до матеріалів виконавчого провадження квитанції про сплату аліментів на користь ОСОБА_1 , в якій надані пояснення, що у квитанціях не зазначено призначення платежу «аліменти» у зв`язку з тим, що він не знав про те, що це необхідно зазначати. До вказаної заяви ОСОБА_2 додано відповідні квитанції.

22.12.2020 року ОСОБА_1 подано до Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про видачу довідки про наявність заборгованості по сплаті аліментів.

Згідно довідки Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про наявність заборгованості зі сплати аліментів виготовленої 04.01.2021 року, згідно з матеріалами ВП № 63532809 відкритого 06.11.2020 року про виконання виконавчого листа № 2/0182/61/2019 182/820/19 від 14.03.2019 року , станом на 31.12.2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 18064, 32 грн.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому документу № 2/0182/61/2019 виданого 14.03.2019 року, проведеного державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Барановою Ю. В. відповідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 Сімейного кодексу, загальна заборгованість станом на 31.12.2020 року становить 18064, 32 грн.

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1 посилалася, що дії державного виконавця Баранової Ю. В. щодо включенням до розрахунку заборгованості суми коштів у розмірі 36 168,58 грн. в якості сплати аліментів є незаконними, оскільки такі перерахування здійснювалося боржником до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім того перерахування містять призначення платежу, яке вказує на дарування їй цих коштів, тому ці перерахування не є доказом виконання рішення суду зі сплати аліментів на її користь.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ст. 18 вказаного закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема дійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі

виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей

Крім того, за положеннями ч.ч. 3, 4, 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України, зокрема з урахуванням вимог статей 194, 195 СК України.

Згідно п. 4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Частиною третьою статті 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Судом встановлено, що боржником ОСОБА_2 разом із заявою від 14.12.2020 року були надані державному виконавцю в якості сплати аліментів на користь ОСОБА_1 відповідні квитанції. При цьому до розрахунку державного виконавця від 04.01.2021 року за ВП № 63532809, державним виконавчем були враховані наступні квитанції: квитанція на суму 19607,84 російських рублів від 14 квітня 2020 року (згідно курсу НБУ - 7211,45 грн.) - в зазначеній квитанції вказаний отримувач ОСОБА_1 ; квитанція на суму 29411,76 російських рублів від вересня 19 травня 2020 (згідно курсу НБУ 10729, 13 грн.) - в зазначеній квитанція вказаний отримувач ОСОБА_1 ; квитанція на суму 49000 російських рублів від 24 серпня 2020 (згідно курсу НБУ - 18228,00 грн.) - в зазначеній квитанції вказаний отримувач ОСОБА_1 .

Квитанції на загальну суму 66000 російських рублів не було долучено до розрахунку державного виконавця у зв`язку з відсутністю в них прізвища отримувача.

Судом встановлено, що заявником не заперечувався факт отримання нею грошових коштів у розмірі 19607,84 російських рублів за квитанцією від 14 квітня 2020 року, у розмірі 29411,76 російських рублів за квитанцією від 19 травня 2020 року та у розмірі 49000 російських рублів за квитанцією від 24 серпня 2020 року та що ці кошти були перераховані на її особистих картковий рахунок саме від ОСОБА_2 , який є боржником по виконавчому провадженню № 63532809 про стягнення аліментів на її користь на утримання сина.

Судом також встановлено та не заперечувалося заявником, що ці кошти були перераховані ОСОБА_2 на особистий карткових рахунок ОСОБА_1 вже після винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів від 14.03.2019 року та після припинення шлюбних відносин 01.03.2020 року, що встановлено в заочному рішенні Нікопольського міськрайонного суду від 06.04.2021 року.

Таким чином спірні перерахування грошових коштів відбувалися на особистий рахунок ОСОБА_1 після припинення між нею та ОСОБА_2 шлюбних відносин та за наявності з боку останнього аліментних зобов`язань перед заявником. При цьому жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови останньої від отримання грошових перерахувань від боржника за квитанціями від 14.04.2020 року, 19.05.20202 року та 25.08.2020 року. Жоден із зазначених у вищевказаних квитанціях платежів не повернувся боржнику, доказів повернення таких платежів суду не надано.

Щодо посилання заявника спірності зазначення у квитанціях про сплату аліментів «призначення платежу», суд враховує,що зміст ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 не містить обов`язкової умови при добровільній сплаті боржником аліментів вказувати у призначенні платежу саме «Аліменти», а розмір заборгованості визначається виконавцем, зокрема, на підставі інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Перелік документів, які враховуються при обрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів не є вичерпним.

Щодо посилання заявника, що у квитанціях про сплату аліментів не зазначено номер ВП, то такі посилання також не заслуговують на увагу, оскільки судовий наказ про стягнення аліментів виданий судом 14.03.2019 року, а виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу відкрито 06.11.2020 року, тому ОСОБА_2 не міг знати його номер та вказати у квитанціях.

Тому суд приходить до висновку, що надані боржником квитанції, що підтверджують сплату аліментів до пред`явлення судового наказу на виконання Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби внесені в розрахунок заборгованості на законних підставах.

З урахуванням наведеного вбачається, що дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Барановою Ю. В. були здійснені відповідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, ст. 71 «Про виконавче провадження», та з урахуванням положень ст.ст. 194,195 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено порушення її прав державним виконавцем в ході виконавчого провадження в межах доводів скарги, у зв`язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 158, 447- 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Баранової Юлії Володимирівни, боржник ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції в п`ятнадцятиденний строк з дня її повного складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 20.08.2021 року.

Суддя: О. В. Рунчева