Справа № 162/283/21
Провадження № 2-к/162/1/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Савича А.С.,

з участю секретаря судових засідань Гичук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 щодо визнання і виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 15.02.2021 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) надіслало клопотання ОСОБА_1 щодо визнання і виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 15.02.2021 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

На виконання вимог статті 467 ЦПК України боржнику ОСОБА_2 було направлено повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду та запропоновано у місячний строк подати у Любешівський районний суд Волинської області заперечення проти нього.

Зазначене повідомлення з матеріалами клопотання вручено боржнику 20.05.2021 (а.с.10).

20.07.2021 ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області відкрито провадження у справі за клопотанням ОСОБА_1 та з метою виконання вимог ч. 2 ст. 467 ЦПК України, призначено судове засідання у справі на 10.00 год 03.08.2021, однак ОСОБА_2 не з`явився на судовий розгляд. Повернувся поштовий конверт з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. Судовий розгляд відкладено на 09 год 30 хв 19.08.2021, однак в судове засідання на призначену дату та час розгляду справи не прибув, хоча про час та місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою вручено особисто. Про причини неявки в судове засідання не повідомив, будь-яких заяв чи заперечень щодо клопотання суду не надав (а.с.12,16,22).

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Вивчивши клопотання, додані матеріали, суд прийшов до висновку про задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Рішенням суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березичі Любешівського району Волинської області, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 33% всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 75 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, починаючи з 20.07.2020 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.5-6).

Згідно з довідкою суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь, ОСОБА_2 своєчасно і в належній формі повідомлений про час і місце судового розгляду стосовно заявленої вимоги. Підтвердження про повідомлення ОСОБА_2 наявне в матеріалах справи. Рішення суду щодо стягнення аліментів на території Республіки Білорусь не виконувалось (а.с.3).

Відповідно до статті 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно з статтею 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до статті 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

Аналогічні положення щодо підстав відмови у наданні дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду містяться у статті 55 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної 22 січня 1993 року у місті Мінську, яка ратифікована Україною Законом № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року.

Однією з Договірних Сторін у вказаній Конвенції є Республіка Білорусь.

Згідно з ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень); б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.

Отже, суд констатує відсутність підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 15.02.2021 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

А тому клопотання слід задовольнити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 462, 463, 468, 469 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 15.02.2021 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Березовського району Брестської області Республіки Білорусь від 15.02.2021 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич