Справа № 450/1327/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2046/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.
суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О. при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про встановлення факту добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції та перебування безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення,
в с т а н о в и в:
19 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив встановити факт, що в період з 27 квітня 2014 року по 14 лютого 2017 року він був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції, в тому числі шляхом здійснення волонтерської діяльності, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення.

Оскаржуваною ухвалою у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, про встановлення факту добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції та перебування безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції та перебування безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали, долучені до даної заяви, не містять відмови органів, уповноважених пп. 4 п. 4 Порядкунадання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, зокрема керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України, у видачі необхідних заявнику довідок та клопотань.Вважає зазначений висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки до поданої ОСОБА_1 заяви долучено відповідь органу соціального захисту про неподання таких документів та штабу Антитерористичного центру при Службі Безпеки України (органу, який за законом надає таку інформацію). Зазначене свідчить про те, що встановити факт добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції інакше як за рішенням суду неможливо. Вважає, що посилання суду першої інстанції на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-284цс19, є безпідставним, оскільки зазначений правовий висновок стосується встановлення факту участі у бойових діях з метою отримання статусу учасника бойових дій, а не встановлення факту добровільного залучення для забезпечення проведення антитерористичної операції для можливості в подальшому звернутися до органів соціального захисту населення з приводу оформлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення.

У засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.
Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що в період з 27 квітня 2014 року по 14 лютого 2017 року він був добровільно залучений до забезпечення проведення антитерористичної операції, в тому числі шляхом здійснення волонтерської діяльності, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення.

У заяві зазначив, що встановлення факту добровільного залучення його до забезпечення проведення АТО необхідне йому для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Пустомитівської РДА № 05-613 від 15 березня 2021 року на звернення ОСОБА_1 щодо вирішення питання про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, ним до поданої заяви не долучено клопотання про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни керівника добровольчого формування, до складу якого входила така особа, або командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії або іншого утвореного відповідно до закону військового формування чи правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа виконувала завдання антитерористичної операції; або довідку керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю з огляду на наступне.

Порядок надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність унаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення, визначено Порядком надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх проведення, затвердженого постановою КМ України № 685 від 08 вересня 2015 року.

Відповідно до пункту 2 Порядку статус особи з інвалідністю внаслідок війни надається, зокрема, особам, які добровільно забезпечували (добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі провадили волонтерську діяльність за напрямами, визначеними абзацом дев`ятим частини третьої статті 1 Закону України Про волонтерську діяльність) та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з пп. 4 п. 4 Порядку підставою для надання особам, зазначеним у пункті 2, статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності; довідка керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про добровільне забезпечення або добровільне залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції або рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції у разі відсутності зазначеної довідки.

Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 711/3635/16 виходить із того, що положення підпункту 4 пункту 4 Порядку свідчать про те, що законодавством передбачено позасудову процедуру підтвердження факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для підтвердження участі особи в бойових діях.
Разом з тим, у вказаному Порядку судове рішення передбачено як один із можливих засобів реалізації особою права на отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а також в листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналіз положень Порядку свідчить про те, що встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО є складовою процесу надання їй статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, для якого визначений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи (керівники Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України).

Насамперед, передбачено звернення особи, яка претендує на надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, до керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України, а в разі відмови в наданні такої довідки, особа має право звертатися до суду для оскарження такої відмови. Під час розгляду уповноваженими органами питання про надання особі довідок для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни підлягають дослідженню ті самі обставини, на які заявник послався, обґрунтовуючи заяву про встановлення факту добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції.

Зазначення у пп. 4 п. 4 Порядку про те, що рішення суду, в якому встановлений факт добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення антитерористичної операції, що дає право на визнання особи особою з інвалідністю внаслідок війни, визнається як документ, що підтверджує право громадянина на визнання його особою з інвалідністю внаслідок війни, не означає, що такий факт може бути встановлений за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказаний факт суд може встановити в разі оскарження громадянином рішення спеціально уповноваженого органу.

Разом з тим, матеріали справи не містять відмови органів, уповноважених пп. 4 п. 4 Порядку, зокрема керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України, у видачі необхідних ОСОБА_1 довідок та клопотань.

Однак особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у видачі довідки про факт добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО, має право звернутися до суду з метою оскарження такого рішення. Під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту добровільного забезпечення або добровільного залучення особи до забезпечення проведення АТО разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вірно врахував позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-284цс19, відповідно до якої законодавством передбачено позасудову процедуру підтвердження особою її участі в бойових діях з метою отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для підтвердження участі особи в бойових діях. Перекладання на суд функцій органу, який уповноважений приймати такі рішення, суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу учасника бойових дій та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури.

Враховуючи, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, підстав для задоволення скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.