Справа № 431/4559/20
Провадження № 22-ц/810/363/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року, ухваленого Старобільським районним судом Луганської області у складі: судді Пелиха О.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 21615,45 грн, який мотивувало тим, що 26.07.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н від 26.07.2018 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач свої зобов`язання не виконав та станом на 08.10.2020 має заборгованість у розмірі 21615,45 грн, яка складається з 16877,97 грн заборгованість за кредитом; 16877,97 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4737,48 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.07.2018 у розмірі 16877,97 грн заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4737,48 грн - відмовлено. Вирішено судові витрати.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4737,48 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі, в іншій частині залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, оскільки відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг, і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Банку, а також суд не взяв до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту від 26.07.2018, в якому сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору позики (кредиту), погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань; після ознайомлення з умовами кредитування 26.07.2018, відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом та відповідач користався кредитними коштами за допомогою картки.

Отже, висновок суду про відсутність погодження умов кредитування є безпідставними, що узгоджується з висновками Верховного Суду, у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц (провадження № 61-47353св18), від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц (провадження № 61-21994св19), від 19.09.2019 року по справі №127/7543/17, від 26.02.2020 року по справі №355/1091/17.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021 головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., у складі колегії: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.

Апеляційне провадження відкрито 12 квітня 2021 року, ухвалою суду від 21 квітня 2021 року розгляд справи призначений на 01 червня 2021 року об 11-й год. У зв`язку із перебуванням судді Карташова О.Ю. у відпустці розгляд справи призначений на 11 червня 2021 року о 14.30 год. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи розгляд справи відкладений на 24 червня 2021 року о 14.30 год. У зв`язку із перебуванням судді Лозко Ю.П. у відпустці розгляд справи призначений на 20 липня 2021 року о 14-й. У зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи розгляд справи відкладений на 03 серпня 2021 року о 17.30 год., на 19 серпня 2021 року о 15.15 год.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межахдоводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а тому, позивач вправі захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також укладений між сторонами кредитний договір від 26 липня 2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», та частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам станом на 08.10.2020 року у сумі 4737,48 грн.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 26 липня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У анкеті - заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому вигляді.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими процентами, що утворились станом на 08 жовтня 2020 року, у сумі 4737,48 грн.

Довід скарги про неврахування судом наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог є обгрунтованим з огляду на надання позивачем до позовної заяви як першої заяви по суті справи Паспорту споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 , за змістом якого встановлено умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальна сума ліміту до 75 000 грн; строк договору 240 місяців, та строк кредитування до 240 місяців; спосіб та строк надання кредиту на картковий рахунок (безготівковий); процентна ставка за межами пільгового періоду визначена у розмірі 42% річних; тип процентної ставки фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84% річних (а.с. 12-13).

Також до позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт

«Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано кредитні картки 26.07.2018 року кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 05/22; 26.09.2018 року кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/22, 26.04.2019 року кредитну картку № НОМЕР_3 зі строком дії до 01/23 (а.с. 9).

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку станом на 08.10.2020 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 21615,45 грн, яка складається з наступного: 16877,97 грн заборгованість за кредитом ( заборгованість за простроченим тілом кредиту), 4737,48 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків з огляду на непогодження сторонами істотних умов договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не підписані відповідачем, не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки матеріали справи містять підписаний власноруч відповідачем паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13), що містить всі суттєві умови кредитного договору, зокрема, і розмір відсотків за користування кредитом.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII), Закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон № 1734- ІII).

Надана позивачем довідка про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) за формою та змістовним наповненням відповідає вимогам, які до неї ставляться в Законі № 1734-VIII, тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору позики (кредиту): погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань, тощо, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Посилання суду на неврахування Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Универсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, які мають мінливий характер, повністю залежать від волевиявлення Банку та не містять підпису позичальника і які не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.07.2018 року шляхом підписання заяви-анкети, не спростовують підписання сторонами Паспорту споживчого кредиту та погодження всіх істотних умов кредитного договору.

З огляду на диспозитивність і змагальність як засади цивільного судочинства, Банк на власний розсуд надав докази, які колегія суддів знаходить достатніми для висновку про погодження сторонами плати за користування кредитними коштами у вигляді сплати відсотків та розміру цих відсотків.

Суд належним чином не дослідив подані стороною позивача докази, не перевірив їх, не оцінив в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - не зазначив правові аргументи на його спростування, що є його процесуальним обов`язком, внаслідок чого припустився помилки невідповідності своїх висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.

Надані позивачем розрахунку відсотків за користування кредитом станом на 08.10.2020 року ніким не оспорюються та позивач просив стягнути з відповідача 4737,48 грн заборгованості за простроченими відсотками (84% річних), нарахованих у відповідності до умов, викладених в паспорті споживчого кредиту, підписаному позичальником ОСОБА_1 .

Таким чином, заборгованість за процентами в розмірі 4737,48 грн, розрахованими виходячи зі ставки 84 % річних, з урахуванням того, що сторони погодили такі умови, підписавши паспорт споживчого кредиту, підлягають до стягнення.

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог про стягнення відсотків та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4737,48 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (2102 грн) та за подання апеляційної скарги (3153 грн), загалом 5255 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Скасувати заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 лютого 2021 року в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4737,48 грн та в частині судових витрат.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 4737,48 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 26 липня 2018 року станом на 08 жовтня 2020 року в розмірі 4737,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 5255 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 19 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді: