Справа № 592/2079/21
Провадження № 2/592/992/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року .Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

позивачки: ОСОБА_1 ,

представниці позивачки: адвоката Сукач Л. С. ,

представниці відповідача: адвоката Нежевело В. В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми заяву представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю.

20.07.2021 року представниця відповідача ОСОБА_3 адвокат Нежевело Валентина Вікторівна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми код ЄДР 02886462, вул. Першотравнева, 12, м.Суми Сумська область, 40009, 0542 - 61-11-63 Справа № 592/2079/21 2/592/992/21 Суддя Бичков І.Г. Судове засідання призначено на 26.07.2021р. о 10:00 годині Заяву подає представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Нежевело Валентина Вікторівна РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, в якій вона зазначила про те, що у провадженні Ковпаківського районного суду м.Суми знаходиться цивільна справа №592/2079/21 (2/592/992/21) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без визначеного процесуального статусу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнаються, що доведено у ході підготовчого судового засідання та відзивом на позовну заяву. Щодо знаходження собачої будки та території навколо будки - слід зазначити що сторона позивача вводить суд в оману, адже жодних нововиявлених обставин після вже вирішеного даного питання в судовому порядку (рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.10.2019р. №592/7190/18 (2/592/499/19)) немає. Щодо вже вирішеного питання по раніше заявленим позовним вимогам щодо усунення перешкод у користуванні земельної ділянки в судовому порядку слід зазначити наступне. Так, 15.06.2018р. сім`я ОСОБА_1 - також чоловік у шлюбі ОСОБА_2 , в тому числі в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , вже зверталися до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом до ОСОБА_3 , про поділ будинку і земельної ділянки в натурі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи вимоги виникненням неодноразових спорів на земельній ділянці спільного використання - подвір`я, облаштування собачої будки, вимогами поставити будку для собак в іншому місці, установки паркану при вході до частки будинку, неодноразовими зверненнями до відділу поліції. Разом з виділом (поділом) будинковолодіння, визначення порядку користування земельною ділянкою позивачі, в тому числі ОСОБА_1 вже висувала вимогу про зобов`язання ОСОБА_5 демонтувати собачу будку. Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.10.2019р. №592/7190 (2/592/499/19) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , вже досліджувалися обставини захаращування двору саме Богушами. І знов 22.01.2021р. ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю. Детально про попередні судові спори, їх вирішення та наслідки, розкрито по змісту поданого стороною відповідача відзиву на позовну заяву. З приводу вимог щодо собачої будки є необхідність ініціювання питання про закриття провадження у цій частині. Більш того, заявлялася вимога про знесення саме собачої будки, яка залишена на території подвір`я, а не зміни тварини, яка утримується в даній собачої будці. Вимоги стосовно тварини (собаки або собак) ніколи не заявлялися. Чинним процесуальним законодавством не передбачається можливість розгляду вирішення повторно заявлених позовних вимог, в даному випадку стосовно собачої будки, яка місцем розташування або характери стою об`єкта незмінна від тих характеристик і вирішувалися рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.10.2019р. №592/7190/18 (2/592/499/19). Згідно ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо (п.3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самі предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; тощо. На підставі наведеного в межах розгляду судової справи Ковпаківського районного суду м.Суми №592/2079/21 (2/592/992/21) по суті за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без визначеного процесуального статусу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю, - сторона відповідача просить закрити провадження у справі в частині звільнення двору загального користування площею 52 кв.м. за адресою по АДРЕСА_2 , від собачої будки за наслідками вирішення ідентичної та однакової тієї самої позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати собачу будку рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10.10.2019р. №592/7190/18 (2/592/499/19), з підстав заявлення позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того відповідача, з приводу того ж самого предмету позову. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат 2021/ 20 липня підпис В.В. Нежевело (вхідний № 27196 від 20.07.2021 року) (а. с. 146) .

В судовому засіданні представниця відповідача ОСОБА_3 адвокат Нежевело Валентина Вікторівна заяву підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в ній. Вона просила закрити провадження в частині вимог щодо собачої будки.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Сукач Лариса Степанівна категорично заперечували проти задоволення заяви представниці відповідача ОСОБА_3 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, оскільки на їхню думку позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю не є тотожним позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ будинку і земельної ділянки в натурі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, бо них одночасно не збігаються сторони, підстави та предмет спору. Вони просили відмовити у задоволенні заяви представниці відповідача ОСОБА_3 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову.

Вислухавши заяву представниці відповідача ОСОБА_3 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, вислухавши думку позивачки ОСОБА_1 та її представниці адвоката Сукач Лариси Степанівни, дослідивши та перевіривши докази, які наявні в матеріалах судового провадження, враховуючи наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України "Підстави закриття провадження у справі" (в редакції, яка діяла в період часу з 18.03.2004 року до 15.12.2017 року) вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно ст. 223 ЦПК України "Набрання рішенням суду законної сили" (в редакції, яка діяла в період часу з 18.03.2004 року до 15.12.2017 року) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених ч. 2 ст. 3 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтувалося на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Отже, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не могли знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України "Підстави закриття провадження у справі" (чинної редакції) вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У відповідності до ст. 273 ЦПК України "Набрання рішенням суду законної сили" (чинної редакції) рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Судом було встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.10.2019 року у справі № 592/7190/18, провадження № 2/592/499/19 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , було задоволено частково. Було ухвалено здійснити поділ будинку "А-І" із господарськими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до варіанту № 2 висновку № 51/1114/25 оціночно-будівельного та земельно-технічного дослідження від 06.06.2018 року (додаток № 1 до висновку) та було ухвалено визнати окремим об`єктом нерухомості 45/100 часток у домоволодінні та виділити у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спільну часткову власність кожному по 1/6 частині із спільної часткової власності у жилому будинку "А-І" жилу кімнату 1-2, площею 11,8 м ? , жилу кімнату 1-3, площею 11,5 м ? , жилу кімнату 1-4, площею 13,1 м ? ; приміщення прибудови "а-1" : кухня 1-1, площею 7,3 м ? ; приміщення прибудови "а-3" : коридор 1-5, площею 4,4 м ? , приміщення тамбуру "а-4" , тамбур ІІІ, площею 2,1 м ? ; з господарських будівель та споруд - підвал літ. "п/д" , вхід в підвал літ. "вх" , вбиральня "Е" , зливна яма "І" , 1/2 огорожі № 3, 5, 6, 7. Відповідачу ОСОБА_3 було ухвалено виділити в жилому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 частин у домоволодінні та було ухвалено визнати окремим об`єктом нерухомості жилу кімнату 2-2, площею 7,9 м ? , коридор 2-4, площею 4,1 м ? , жилу кімнату 2-5, площею 24,2 м ? , коридор 2-6, площею 6,1 м ? ; приміщення прибудови "а" : кухня 2-1, площею 9,8 м ? , коридор 2-3, площею 4,0 м ? , коридор 2-7, площею 5,6 м ? ; приміщення прибудови "а-5" : санвузол 2-8, площею 2,9 м ? , коридор 2-9, площею 1,9 м ? ; з господарських будівель та споруд - вбиральня "Д" , зливна яма "ІІ" , 1/2 огорожі № 3, 5, 6, 7. Було ухвалено припинити право спільної часткової власності на жилий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 . Було ухвалено визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 2 висновку № 51/1114/25 оціночно-будівельного та земельно-технічного дослідження від 06.06.2018 року (додаток № 2 до висновку) та було ухвалено виділити в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 474 м ? з урахуванням площі під будівлями (відображена жовтим кольором) , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 було ухвалено виділити в користування земельну ділянку, площею 474 м ? з урахуванням площі під будівлями (відображена блакитним кольором) , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Було ухвалено залишити в спільному користуванні між співвласниками земельну ділянку, загальною площею 52 м ? . Межа, яка відокремлює земельну ділянку спільного користування співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Д, З. Межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Б, Г, Д, Ж. Відрізок межі ділянки А-Б проходить по прямій лінії від червоної лінії, розділив огорожу на частки розміром 13,17 м та 3,31 м; відрізок межі ділянки Б-В проходить по лінії розподілу жилого будинку; відрізок межі ділянки В-Г проходить по прямій лінії від лінії розподілу жилого будинку до суміжної ділянки АДРЕСА_4 ; відрізок межі ділянки Д-Е проходить від стіни жилого будинку, довжиною 8,03 м (2,62 + 5,41) ; відрізок межі ділянки Е-Ж проходить по ломаній ліній до тильної сторони ділянки, розділивши огорожу на частки розміром 8,02 м та 8,83 м. Було ухвалено зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати паркан, який відділяє двір від виходу на сторону земельної ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Було ухвалено зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати засув на воротах. В іншій частині позову було ухвалено відмовити. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2708 грн. 80коп. у відшкодування судового збору та 4100 грн. у відшкодування витрат за надання експертного висновку. Рішення набрало законної сили 14.01.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84863971, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85071146) (а. с. 54-60) .

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14.01.2020 року у справі № 592/7190/18, провадження № 22-ц/816/82/20 було прийнято відмову ОСОБА_3 від апеляційної скарги на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.10.2019 року в даній справі. Було ухвалено закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.10.2019 рок у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , до ОСОБА_3 про поділ будинку і земельної ділянки в натурі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвала набрала законної сили ІНФОРМАЦІЯ_2 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86894854, https://reyestr.court.gov.ua/Review/86909122) .

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2020 року у справі № 592/7190/18, провадження № 2-во/592/68/20 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було задоволено частково. Було ухвалено виправити арифметичну помилку в рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.10.2019 року у справі № 592/7190/18, зазначивши в мотивувальній та в резолютивній частинах рішення після слів "визнати окремим об`єктом нерухомості 45/100 частин у домоволодінні та виділити у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спільну часткову власність кожному" слова "по 1/3 частині" замість слів "по 1/6 частині" . В іншій частині заяви було ухвалено відмовити. Ухвала набрала законної сили 28.09.20202 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91458772, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91549503) (а. с. 61, 62) .

По цивільній справі № 592/2079/21, провадження № 2/592/992/21 розглядається спір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю.

По цивільній справі № 592/7190/18, провадження № 2/592/499/19 розглядався спір за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діяли в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ будинку та земельної ділянки в натурі, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обох вищевказаних справах не є тотожними одночасно сторони, підстави та предмет позову, у зв`язку з чим відсутнє рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет, з тих самих підстав.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 18.02.2009 року у справі № 6-22220св08, позови вважаються тотожними тільки в тому випадку, коли в них одночасно співпадають сторони, підстава і предмет. При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права. Касаційний суд виходив з того, що закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закривати провадження у справі (http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/VS091413.html) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року у справі № 6-43995св13, згідно якому закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим же позовом. Вичерпний перелік підстав для закриття провадження, визначений ст. 205 ЦПК України, свідчить про те, що процес виник або неправомірно при відсутності в заінтересованої особи права на звернення до суду за захистом, або не може бути продовжений з інших причин, у тому числі і у зв`язку з волевиявленням сторін по розпорядженню своїми правами, які викликають зазначені правові наслідки. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. При цьому, закриття провадження у справі в цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження (https://reyestr.court.gov.ua/Review/37069854) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2014 року у справі № 6-251св14, згідно якому, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Крім того, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю у разі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановленні з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (https://reyestr.court.gov.ua/Review/39012856) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2014 року у справі № 6-2302св14, згідно якому закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені ст. 205 ЦПК України. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/39037620) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року у справі № 6-20358св14, згідно якому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. За змістом зазначених норм процесуального права закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/41176084) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року у справі № 6-36430св14, згідно якому закриття провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Перелік підстав для закриття провадження у справі є вичерпним та визначений ст. 205 ЦПК України. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі (https://reyestr.court.gov.ua/Review/41242854) .

Згідно правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15, необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України) . У той самий час прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову (https://reyestr.court.gov.ua/Review/43775493) (опублікування в періодиці: Юридическая практика, 2015, 05, № 18-19, Закон і Бізнес, 2015, 05, № 21) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.11.2016 року у справі № 676/8038/14-ц, згідно якому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/63178600) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 462/1068/16-ц, провадження № 61-1518св17, у відповідності до якого, згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/71825088) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 695/365/14-ц, провадження № 61-1180св18, згідно якому, відповідно до вимог п. п. 2, 3 ч. 1 ст. ст. 205 ЦПК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, підставами для закриття провадження є відмова позивача від позову, прийнята судом, та рішення суду про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору із тих самих підстав. Згідно ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. У правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-79цс15 зазначено про те, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72044072) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі № 686/6365/15-ц, провадження № 61-8709ск18, згідно якому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір. Вказана правова позиція була раніше викладена у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72793632) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 537/6882/14-ц, провадження № 61-16584св18, згідно якому закриття провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, вирішило спір, тотожний до спору, що розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі. Необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, у яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, яке набрало законної сили (ст. 223 ЦПК України) . Водночас прийняте з певних підстав судове рішення про відмову в позові за окремими категоріями справ при збереженні існуючих правовідносин, які спричинили звернення до суду, не є перешкодою для повторного звернення до суду заінтересованих осіб з метою вирішення спору. Таким чином, при вирішенні питання про закриття провадження у справі суди повинні враховувати підстави відмови у позові за попереднім рішенням та зміни, які відбулися після ухвалення рішення у предметі позову, підставах позову. Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77136209) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 204/5735/14-ц, провадження № 61-13677св18, згідно якому позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79цс15. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79412040) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 28.01.2020 року у справі № 548/305/17, провадження № 61-30774св18, згідно якому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції 2004 року) , суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закрити провадження у справі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87365375) .

При постановленні вказаної ухвали судом був врахований правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року у справі № 758/6523/20, провадження № 61-794св21, згідно якому позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 22.04.2015 року у справі № 6-79цс15. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96484242) .

Отже, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішення спору.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, а тому у задоволенні заяви представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 255, 256, 258-261, 263, 265, 268, 272, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представниці відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про закриття судового провадження в частині позовної вимоги, яка раніше вже вирішувалася судом за позовом того з позивача, до того ж відповідача, з приводу того ж самого предмету позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: І.Г. Бичков