Справа № 585/30/21
Номер провадження 2/585/305/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді - В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду вм. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

6 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Роменський міськрайонний суд Сумської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради, і просить: 1. Позбавити ОСОБА_2 , РНОКОПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування позову вказав, що з 30 серпня 2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і в цей час народилися діти - донка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про перебування у шлюбі та його розірвання свідчить копія рішення Шосткинського міськрайсуду від 17.01.2013 року. Ще до розірвання шлюбу, кожен з них створив іншу сім`ю, а тому їх діти залишилися мешкати з ним. Таким чином, з 2012 року відповідачка разом з дітьми не мешкає, участі у їх вихованні не приймає, про їх духовний та фізичний розвиток не дбає. При цьому відповідачка не мала жодних перешкод для участі у житті їх спільних дітей, він цьому ніколи не перечив. Звертаючись до суду з позовом свою вимогу він обґрунтовує ст. 150 СК України. Зазначає що відповідачка протягом семи років, з 2012 року не виконує жодного зі своїх батьківський обов`язків вказаних у ст. 150 СК України. Даний факт окрім показів свідків, які будуть допитані судом за його клопотанням та нададуть свої пояснення в судовому засіданні, також підтверджується довідкою Шосткинської ЗОШ № 4 від 08.10.2019, згідно якої відповідачка участі у навчанні та вихованні доньки ОСОБА_3 не бере, з класним керівником не спілкується. З сином ОСОБА_4 мати також не спілкується, школу не навідує, з класним керівником не спілкується успішністю сина не цікавиться. Будь якої допомоги на утримання ним дітей відповідачка ніколи не надавала, тому за його зверненням, видано судовий наказ про стягнення аліментів, але відповідачка його не виконує. Вказані ним обставини, відповідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 . Відповідно висновку № 228 від 25.06.2020 року «Про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітніх дітей», що прийнятий службою у справах дітей Шосткинської міської ради, орган піки та піклування дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Все викладене свідчить про можливість, а не бажання відповідачки дбати та піклуватися про свою доньку та сина, тобто не виконання нею своїх батьківських обов`язків визначених нормами СК України. Крім усього викладеного, він раніше звертався до суду з вимогою про позбавлення відповідачки батьківських пав, однак рішенням суду відмовлено в задоволенні позову з підстав відсутності висновку органу опіки та піклування, а також вимог про стягнення аліментів. За останній рік поведінка відповідача не змінилася, тому він знову звертається до суду.

14 січня 2021 року суд відкрив провадження у справі і 5 березня 2021 року закінчив підготовче провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та їх обґрунтування, просив задоволити. Суду пояснив що відповідачка дітьми не цікавиться, допомоги на їх утримання не надає. Він подав заяву і суд виніс наказ про стягнення аліментів, але відповідач аліменти не сплачує. Вказаних підстав на його думку достатньо для позбавлення відповідача батьківських прав, так як вони передбачені СК України.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду не клопотала, причини неявки не повідомила.

Третя особа Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради явку представника в судове засідання не забезпечила.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 . В свідоцтвах про народження їх батьками вказані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 . Вказані обставини підтверджені копіями свідоцтв про народження.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено і розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . При цьому в описовій частині рішення суд вказав, що позивач мотивувала свої вимоги тим, що з 30.08.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею.

Згідно судового наказу Шосткинського міськрайсуду Сумської обл. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 25 червня 2020 року за № 228 орган опіки та піклування дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і просить суд прийняти відповідне рішення. В обґрунтування такого рішення вказано, що ОСОБА_2 самоусунулася від виховання дітей, матеріально їх не утримує, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Після розлучення з батьком, з 2012 року, матір з донькою та сином взагалі не спілкується. Згідно довідки ШЗШ№ 4 вихованням та навчанням дітей займається батько, ОСОБА_1 він створює їм належні умови, оплачує харчування, відвідує батьківські збори, забезпечує всім необхідним. Мати у навчанні та вихованні участі не бере. При особистому спілкуванні з представником служби у справах дітей діти підтвердили надану вище інформацію та попросили позбавити матір батьківських прав. В телефонній розмові мати, ОСОБА_2 , пояснила що вона працює і не може прийти на комісію з питань захисту прав дітей, з позбавленням її батьківських прав згодна.

Відповідно довідки № 88, виданої 24.11.2020 року КО «Шосткинська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 Шосткинської міської ради Сумської області» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в школі № 4. За словами класних керівників за час навчання у школі вихованням та навчанням дітей займається батько ОСОБА_1 . Він відвідує школу, цікавиться навчальними досягненнями доньки та сина. Батьком створюються належні умови для навчання і виховання дітей. Він оплачує харчування, забезпечує всім необхідним для навчання, відвідує батьківські збори. Мати, ОСОБА_2 з сім`єю не проживає з 2012 року. У навчанні та вихованні дітей участі не бере. З класним керівником дітей не спілкується. За період з жовтня 2019 року по листопад 2020 року мати жодного разу не відвідувала школу, не спілкувалася з класним керівником щодо навчання та справ дітей в школі.

Рішенням Роменського міськрайсуду від 31 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, відмовлено. В обґрунтування вказано що суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки на підтвердження заявлених вимог, позивач надав лише один доказ - довідку зі школи. Надана позивачем довідка зі школи підтверджує ту обставину, що батько відвідує школу і цікавиться навчанням дітей, створює належні умови для навчання і виховання дітей, оплачує харчування, забезпечує всі необхідним для навчання, відвідує батьківські збори, в той же час в довідці вказано, що мати з сім`єю не проживає, у навчанні та вихованні дітей участі не бере, з класним керівником не спілкується. Проте дану довідку не можна вважати достатнім доказом для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки вказана в ній інформації має посилання на слова класних керівників, дітей, сторін.Крім цього, однієї такої довідки явно не достатньо, для позбавлення особи батьківських прав. При цьому суд описав надані позивачем докази - свідоцтва про народження дітей, рішення суду про розірвання шлюбу, довідку про склад сім`ї позивача та інформації з навчального закладу де навчаються діти.

Дослідивши матеріали зібрані у справі суд дійшов висновку що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо належного виконання батьківських обов`язків, утримання дітей та позбавлення батьківських прав.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно вимог п.2) ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

З ч. 3 ст. 55 Закону України "Про освіту" вбачається, що батьки здобувачів освіти зобов`язані: дбати про фізичне і психічне здоров`я дитини, сприяти розвитку її здібностей, формувати навички здорового способу життя.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підставі, передбачених ст.164 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, крім іншого, враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За встановлених обставин, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків і таке ухилення є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Так довідка зі школи підтверджує ту обставину, що батько відвідує школу і цікавиться навчанням дітей, створює належні умови для навчання і виховання дітей, оплачує харчування, забезпечує всі необхідним для навчання, відвідує батьківські збори, в той же час в довідці вказано, що мати з сім`єю не проживає, у навчанні та вихованні дітей участі не бере, з класним керівником не спілкується. Проте дану довідку не можна вважати достатнім доказом для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки вказана в ній інформації має посилання на слова класних керівників, дітей, сторін.

Щодо висновку органу опіки і піклування від 25 червня 2020 року суд не може взяти його до уваги і покласти в основу рішення про позбавлення батьківських прав відповідача, так як у даному висновку не зазначено жодних мотивів та підстав, з яких орган опіки та піклування прийняв рішення про позбавлення батьківських прав. В даному висновку мається лише посилання на довідку з навчального закладу та інформацію, отриману зі слів дітей ОСОБА_1 . Крім цього мається запис що мати, ОСОБА_2 пояснила що працює і не може прибути на комісію з питань захисту прав дітей, з позбавленням батьківських прав згодна. Проте у висновку навіть не вказано, які саме батьківські обов`язки не виконує ОСОБА_2 відносно своїх дітей. Кім цього у висновку не вказано: який період часу сім`я перебуває в полі зору служби у справах дітей, які проблемні питання даної сім`ї, які заходи вживалися для вирішення проблемних питань, чи проводилися співбесіди з батьками, чи обговорювалася поведінка матері на засіданнях і чи приймалися відповідні рішення та наслідки таких заходів, чи збиралися та враховувалися характеризуючи дані щодо обох батьків, чи проводилися обстеження умов проживання обох батьків, чи з`ясовувалися підстави з яких діти проживають з батьком, а також не вказано чи враховувалися зазначені обставини при прийнятті рішення про позбавлення батьківських прав. Крім цього суд враховує що даний висновок складено 25 червня 2020 року, за пів року до звернення позивача в суд.

Інший висновок органу опіки та піклування, датований 3 березня 2021 року, який надано позивачем та третьою особою, відповідно ч.8-9 ст. 83 ЦПК України, суд до уваги взагалі не бере, оскільки він поданий з порушенням ч.9 ст. 83 ЦПК України, а саме - відсутні докази на підтвердження направлення даного доказу відповідачу.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь-які прямі докази на підтвердження того, що діти проживають з батьком і перебувають на його утриманні, в той час як в матеріалах справи мається наданий позивачем доказ - рішення суду в якому вказано, що діти проживають з матір`ю.

Твердження позивача, що мати не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, спростовані судовим наказом про стягнення з неї аліментів, а об`єктивних даних про ухилення відповідача від сплати аліментів позивач суду не надав.

Інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивач не надав і не вказав обставин які можуть об`єктивно підтверджувати ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 150, 164 СК України, ст. 60 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 9 квітня 2021 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга