ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Херсон

номер справи: 766/21661/20

номер провадження: 22-ц/819/1593/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Войцеховської Я.В. від 24 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

встановив:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, зазначаючи, що вона є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи і за станом здоров`я потребує матеріальної допомоги.

Посилаючись на те, що відповідач, яка є її повнолітньою дочкою, про неї не піклується, в добровільному порядку свій обов`язок по утриманню непрацездатної матері не виконує, матеріальної допомоги не надає, позивач просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу щомісячно і довічно.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу та додаткові витрати на лікування в сумі 3 542 грн щомісячно і довічно.

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог відмовлено.

Рішенням суду від 24 червня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на лікування і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її вимогу про стягнення із ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування в сумі 3 542 грн щомісячно, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо відсутності визначених статтею 203 СК України підстав для покладення на відповідача обов`язку з понесення додаткових витрат, що викликані обставинами виключно негативного характеру, не відповідають обставинам справи, наданим щодо розміру витрат на придбання ліків доказам, а також зроблені без врахування поданої нею заяви про збільшення розміру позовних вимог із додатками у вигляді лікарських довідок, призначень та чеків на придбання ліків в сумі 10 628 грн.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 її доводи не визнала, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотивувальна частина рішення суду містить обґрунтування підстав для відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування, яке полягає в тому, що позивач отримує дохід, розмір якого перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та має можливість і отримує у примусовому порядку допомогу від іншої доньки. Розмір необхідних їй додаткових витрат суд вважав непідтвердженим.

За змістом резолютивної частини рішення, суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 , 1936 року народження, є матір`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок загального захворювання та станом на грудень 2020 року отримує пенсіє у розмірі 3 460,49гривень.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги з управління з 01.07.2015 року як «дитина війни», ветеран праці та особа з інвалідністю загального захворювання. Крім того вона перебуває на обліку та має право на пільги як вдова померлого ветерана війни.

Вважаючи себе такою, що потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_1 пред`явила вимоги до дочки про стягнення з неї аліментів у розмірі ј частки усіх видів доходів щомісячно і довічно.

Рішенням суду, ухваленим у цій справі 24 червня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері відмовлено.

Рішення суду у зазначеній частині жодною із сторін не оскаржено, тому в силу статті 367 ЦПК України не є предметом перегляду в апеляційному порядку.

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про збільшення розміру позовних вимог та, посилаючись на обставини, викладені у первісно поданій заяві, просила суд, крім аліментів, стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування в сумі 3 542 грн щомісячно і довічно.

Ухвалою від 24 червня 2021 року суд відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері та роз`яснив позивачу, що відмова в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог не перешкоджає зверненню із позовною заявою до суду в загальному позовному порядку.

При цьому суд виходив з того, що подана ОСОБА_1 заява містить нові самостійні вимоги, а саме: про стягнення додаткових витрат на лікування, які є додатковими до викладених у позовній заяві, тому за своєю правовою природою не може розцінюватися як заява про збільшення позовних вимог і не підлягає прийняттю до розгляду разом з уже прийнятим судом позовом.

Наведена ухвала суду набрала законної сили та не є предметом перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на викладене та зважаючи на принцип цивільного судочинства щодо остаточності судового рішення, колегія суддів вважає, що висновки щодо необґрунтованості позову в частині вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування викладені судом в мотивувальній частині рішення помилково та підлягають виключенню з неї як такі, що перешкоджають позивачеві реалізувати право на звернення до суду з відповідною заявою у загальному позовному порядку.

При цьому колегія суддів враховує, що резолютивна частина судового рішення не містить відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування, тому підстави для скасування рішення в цій частині відсутні.

Відсутні також підстави для ухвалення судом апеляційної інстанції нового судового рішення по суті спору, що виник між сторонами в оскарженій частині, оскільки заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на лікування не була прийнята судом до розгляду в цій справі. Обставини, які підлягають дослідженню судом при вирішенні спору в цій частині, судом не досліджувалися і не встановлювалися, тому висновки суду першої інстанції у наведеній частині не можуть бути предметом перегляду в апеляційному порядку, а підлягають виключенню із мотивувальної частини ухваленого судом рішення.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_2 про закриття апеляційного провадження у справі з тих підстав, що апеляційна скарга подана на рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення на користь позивача додаткових витрат на лікування, які судом першої інстанції не розглядалися та рішення щодо яких не приймалося, колегія суддів керується положеннями частини першої статті 352 ЦПК України, відповідно до яких учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, та положеннями частини четвертої статті 376 ЦПК України, за якими зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З врахуванням наведених положень норм процесуального права, позивач реалізувала своє право оскаржити рішення суду в мотивувальній частині, тому передбачені статтею 362 ЦПК України підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду в оскарженій частині підлягає зміні із виключенням із його мотивувальної частини висновків щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 червня 2021 року в оскарженій частині змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова