Справа №613/495/21 Провадження № 2/613/268/21
УХВАЛА
14 квітня 2021 року м.Богодухів
Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Харченко С.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Колєсніка Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою, -
В обґрунтування позову зазначив, що позивач ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом (за правом представлення) свого діда, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого постійного проживання в с.Кленове Богодухівського району Харківської області. Позивач прийняв спадщину ОСОБА_2 за законом, Богодухівською державною нотаріальною конторою за заявою позивача заведена спадкова справа за №264/2014. Інших спадкоємців ОСОБА_2 за законом/заповітом не має.
Право постійного користування на земельну ділянку спадкодавця ОСОБА_2 посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії ХР-04-00-018272, виданим 31.03.1997 Кленівською сільською радою на підставі рішення ради №13 від 29.03.1993, зареєстрований за №154.
Богодухівською державною нотаріальною позивачу повідомлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_2 , оскільки нотаріусом установлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна (письмова відмова в спадковій справі).
В зв`язку з вищевикладеним, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Як зазначає, представник позивача земельна ділянка передана в комунальну власність, без відображення в акті приймання-передачі прав на неї позивача та його спадкодавця, вона сформована за указаним кадастровим номером, перебуває в розпорядженні відповідача Богодухівської міської ради, право постійного користувача ділянкою за позивачем в позасудовому порядку не визнано.
Сторона позивача вважає, що відповідач має реальну можливість безперешкодно та в будь-який момент під час розгляду цієї справи судом здійснити відчуження прав на цю земельну ділянку на користь третіх осіб (передати у власність чи в користування) з реєстрацією речових прав за новим набувачем на підставі відповідного правочину/акта. Вищезазначене реально ускладнить судовий розгляд справи та завадить ефективному захисту прав позивача на спірну земельну ділянку, а також унеможливить виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача. Вищевказаним обґрунтовується необхідність вжиття заходів забезпечення позову.
Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п.2 ч.1ст.150 ЦПК України)
Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Верховний суд України в п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.
З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що Державний акт на право постійного користування землею серії ХР-04-00-018272, виданий 31 жовтня 1997 року на підставі рішення Х сесії ХХІ скликання Кленівської сільської Ради народних депутатів Богодухівського району Харківської області від 29 березня 1993 року №13 на ім`я ОСОБА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.02.2015 року ОСОБА_1 (позивач по справі), яка є онукою померлого, оформила частину спадкового майна після смерті ОСОБА_2 .
Речове право позивача та його спадкодавця на вищевказану ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано.
Як зазначає, представник позивача земельна ділянка передана в комунальну власність, без відображення в акті приймання-передачі прав на неї позивача та його спадкодавця, вона сформована за указаним кадастровим номером, перебуває в розпорядженні відповідача Богодухівської міської ради, право постійного користувача ділянкою за позивачем в позасудовому порядку не визнано.
Виходячи з вищевикладеного, відповідач має реальну можливість безперешкодно та в будь-який момент під час розгляду цієї справи судом здійснити відчуження прав на цю земельну ділянку на користь третіх осіб (передати у власність чи в користування) з реєстрацією речових прав за новим набувачем на підставі відповідного правочину/акта, що може реально ускладнить судовий розгляд справи та завадить ефективному захисту прав позивача на спірну земельну ділянку, а також унеможливить виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача.
Зокрема, відчуження речових прав на цю земельну ділянку, передача її у власність або користування іншій особі може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду у разі, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Щодо співмірності заявленого виду забезпечення, суд зазначає, що вказаний вище вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та межами втручання в права осіб.
При цьому, заборона вчинення реєстраційних дій не виключає можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням.
Таким чином, даний вид забезпечення позову, про який просить заявник, є достатнім, співмірним та співставним із заявленими позовними вимогами.
В силу ст.154 ЦПК України цей вид забезпечення позову не потребує зустрічного забезпечення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.149,150,153,157 ЦПК України, суд,-
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Колєсніка Ігоря Анатолійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права користування земельною ділянкою задовольнити.
Копію ухвали направити до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та державному реєстратору виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області, для виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя