Справа № 462/7156/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 15 листопада 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 19 січня 2019 року приблизно о 11 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «NISSAN Х-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Кульпарківська,78 - вул.Окружна у м. Львові, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вул. Кульпарківській в сторону вул. Садової у м. Львові, та здійснив наїзд на пішохідну огорожу, яку пошкодив, що спричинило транспортним засобам технічні пошкодження. Своїми діями відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. Власником транспортного засобу «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є він, а керував автомобілем під час ДТП його син - ОСОБА_4 15 лютого 2019 року постановою Залізничного районного суду м. Львова відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в AT «Страхова група «ТАС» згіднополісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 6000875.11 липня 2019 року AT «Страхова група «ТАС» здійснила йому виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. в межах вимог Закону за наслідком ДТП. Однак суми виплати страховою компанією частини суми завданих збитків недостатньо для покриття завданих збитків. Відповідач відмовився від добровільного повернення розміру завданої шкоди.10 липня 2019 року він звернувся до судового експерта Вербова В.В. із заявою для складення висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та утилізаційної вартості КТЗ.10 серпня 2019 року експертом Вербовим В.В. складено Висновок №54/19, згідно якого вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «SEAT ALTEA 1.6 TDi XL», реєстраційний номер ВС2395ІІС, внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, становить 271206,15 грн., а утилізаційна вартість автомобіля «SEAT ALTEA 1.6 TDi ХЕ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 92000,00 грн. Так як страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 100000,00 грн., вартість майнового збитку склала 79206,15 грн. (271206,15 грн. (загальна вартість збитку) - 100000,00 грн. (виплачена сума страховою компанією) - 92000,00 (утилізаційна вартість). Крім цього. 16 серпня 2019 року ним було сплачено вартість автотоварознавчої експертизи у розмірі 4500 грн. та 3000 грн. - оплата послуг адвоката. Діями відповідача йому спричинена моральна шкода, оскільки через пошкодження автомобіля в нього виникли проблеми з виділенням значної суми коштів на проведення ремонту, він переніс нервовий стрес, оскільки син попав у ДТП, також він був позбавлений можливості користуватися автомобілем, який полегшував життя його родині, що потягнуло за собою зміну звичайного ритму життя. Спричинену моральну шкоду оцінює у 50000 грн. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 79206,15 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. - моральної шкоди, витрати на послуги експерта в сумі 4500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, додав, що син, який керував його автомобілем «SEAT ALTEA» під час ДТП, пошкодив руку. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що позивач людина похилого віку, 1940 року народження. Внаслідок ДТП пережив стрес. Крім того, в нього змінився образ життя: новий автомобіль не придбав, автомобілем не користується, не має можливості їздити на дачу. Просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що експертне дослідження проведено невірно, без його участі. Також позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні просив у позові відмовити, зазначив, що не надано належних доказів щодо доведеності позовних вимог. Просив у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу необхідна наявність складу правопорушення, а саме:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі.

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обовязковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

г) вина заподіювана шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Судом встановлено, що автомобіль марки «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_4 ,що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 .

З Постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 15 лютого 2019 року вбачається, що 19 січня 2019 року приблизно о 11 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «NISSAN Х-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Кульпарківська,78 - вул.Окружна у м. Львові, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «SEAT ALTEA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по вул. Кульпарківській в сторону вул. Садової у м. Львові та здійснив наїзд на пішохідну огорожу, яку пошкодив, що спричинило транспортним засобам технічних пошкоджень. Такими діями відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. Тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124 КУпАП.

За ст..79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.6 ст. 82ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо,) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тому зазначена вище Постанова суду є тою обставиною, яка не потребує доказування та свідчить про те, що позивачу заподіяна шкода саме винними діями відповідача.

Згідно до Висновку №54/19 від 10 серпня 2019 року судового експерта Експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та утилізаційної вартості КТЗ ОСОБА_8 (Свідоцтво №467 від 01.06.2001 року) вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля SEAT Altea 1,6 TDi XL, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, у зв`язку з таким вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження, і відповідно проводити його повноцінне ремонтне відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 04.02.2019року вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах станом на момент ДТП - 19.01.2019року, становила 271206,15 гр. Утилізаційна вартість автомобіля SEA Т Altea 1,6TDi XL, реєстраційний НОМЕР_4 , враховуючи дані про особливості стану транспортного засобу, в цінах на момент проведення дослідження, становила 92000,00 грн.

Суд вважає, таке експертне дослідження належним та допустимим доказом.

Сторонами не заперечувалось, що 11 липня 2019 року AT «Страхова група «ТАС» здійснила позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. за наслідком ДТП відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів». Зазначене підтверджується випискою по картці АБ «Комерційний банк «Приватбанк» (арк.спр.51).

Однак виплачена сума не покриває повністю суму спричиненої шкоди. Таким чином, право позивача ОСОБА_3 за захистом якого він звернувся, порушено та належить судовому захисту.

Суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача в рахунок спричиненої матеріальної шкоди внаслідок ДТП 79206,15 грн. (271206,15 грн. (загальна вартість збитку) - 100000,00 грн. (виплачена сума страховою компанією) - 92000,00 (утилізаційна вартість).

Крім того, позивач на підтвердження своїх вимог також надав суду копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 16 серпня 2019 року, з якого вбачається, що ним було сплачено 4500 грн. за проведення експертного дослідження. Тому зазначена сума витрат також підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно заявлених вимог про стягнення спричиненої моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За правилом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Суд має з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд вважає, що діями відповідача позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки позивач, яка є людиною похилого віку, отримав нервове потрясіння через дорожньо-транспортну пригоду, залишився без засобу пересування, чим порушений його звичайний образ життя, він не має матеріальної можливості придбати інший транспортний засіб. Однак сума, яку просить стягнути позивач в рахунок відшкодування моральної шкоди надто велика та підлягає зменшенню. На користь позивача з відповідача слід стягнути 20000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 79206,15 грн., в рахунок спричиненої моральної шкоди 20000 грн., витрати на послуги експерта в сумі 4500 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2713,06 грн., тому такий розмір судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 3 ст. 137 цього ж Кодексу унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача ОСОБА_3 , адвокатом Бабій І.М., окрім ордеру, копії договору про надання професійної правничої допомоги, суду також доданий акт виконання робіт, розрахунок суми гонорару, квитанції АК «Комерційний банк «Приватбанк» від 28.10.2019р., відповідно до яких на рахунок ОСОБА_9 сплачено гонорар у розмірі 3000 гривень. Такий розмір витрат також підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 79206,15 грн., в рахунок спричиненої моральної шкоди 20000 грн., витрати на послуги експерта в сумі 4500 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн., судовий збір в сумі 2713,06 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 18.08.2021 р.

Суддя: Румілова Н.М.