Провадження № 2-з/761/816/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Сіромашенко Н.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяненко Дмитра Леонідовича про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Ганна Георгіївна про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Ганна Георгіївна про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Ганни Георгіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.08.2019, ідентифікаційний номер 48200741, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежилі приміщення з №1 по №16 групи приміщень № 42 в літ. А, загальною площею 210 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис про право власності № 32783802 від 12.08.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.08.2019, індексний номер 48200741.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 вищевказані матеріали позовної заяви надійшли в провадження судді Сіромашенко Н. В.

Одночасно з позовною заявою представником позивача, подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - нежилих приміщень з №1 по №16 групи приміщень №42 в літ. А, загальною площею 210 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

та заборонити ОСОБА_2 та уповноваженим ним особам здійснювати дії щодо примусового входження в нежилі приміщення з №1 по №16 групи приміщень №42 в літ. А, загальною площею 210 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що між позивачем та відповідачем 24.04.2019 укладено договір позики, за умовами якого позивач позичила у відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 250 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики між ними укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з №1 по №16 групи приміщень № 42 в літ. А, загальною площею 210 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали їй на праві власності. Позивачці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_2 , зокрема, на підставі вимоги, серії та номер: 2541, виданої 03.07.2019, видавник: Іванченко В.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу та договору іпотеки. Вважає такий перехід права власності незаконним, тому звернулась до суду з зазначеним вище позовом. Невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення прав особи на доступ до правосуддя. Майно може бути без перешкодо відчужене на користь третіх осіб.

13.04.2021 через канцелярію суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Штеренберг О.О., в яких викладено прохання відмовити в задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову та зазначено на те, що в провадженні судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., перебуває аналогічна позовна заява (справа № 761/12856/21), в рамках якої розглянута аналогічна заява про забезпечення позову, в задоволенні якої відмовлено.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.п.1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, за змістом якої позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4)забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10)іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у п.1-9 цієї частини.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача,щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п.10 цієї ж постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість не виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, відповідно копії ухвали наданої представником відповідача з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що Шевченківським районним судом м. Києва аналогічна заява розглянута по суті про що прийнято відповідну ухвалу.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяненко Дмитра Леонідовича про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Чуйко Ганна Георгіївна про захист права власності шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: