Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2662/20

Провадження № 2-о/126/10/2021

"17" серпня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Олійник І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася в суд з даною заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер проживав разом з нею однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Подану нею заяву обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Баланівка, Бершадського району Вінницької області, помер її чоловік ОСОБА_4 , з яким вона проживала в незареєстрованому шлюбі з 1973 року і до дня його смерті в одному житловому будинку. Під час спільного подружнього життя заявниця з чоловіком вели спільне господарство, мали спільний побут і спільно вирішували всі побутові проблеми, разом виховували двох дітей чоловіка від першого шлюбу, та її дочку від першого шлюбу ОСОБА_2 .

Після смерті чоловіка заявниці відкрилася спадщина на належне йому майно. Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 , маючи намір оформити належним чином свої спадкові права звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що шлюбні відносини з чоловіком не були зареєстровані у встановленому законом порядку.

Вищевказані обставини позбавляють її можливості набути прав власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 ..

Дана заява надійшла до суду 01.12.2020 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою суду від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 11.01.2021 року задоволено клопотання представника заявника та залучено заінтересовану особу, ОСОБА_3 ..

Заявник, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 , також в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення.

Заінтересована особа, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши всі докази по справі та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 75 років, в с. Баланівка, Бершадського району Вінницької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2019 року..

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно довідки №534 від 05.08.2020 року, спадкоємцями на майно померлого за заповітом є ОСОБА_2 , спадкоємцем, яка до дня смерті померлого постійно проживала з ним в одному житловому будинку є заявниця по справі ОСОБА_1 ..

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті, заявниця ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса, проте своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.11.2020 року №180/02-31 нотаріус їі відмовила, у зв`язку з відсутністю доказів про встановлення родинних відносин або факту проживання однією сімєю із спадкодавцем.

Вищевказані обставини позбавляють заявницю можливості належним чином оформити свої спадкові права.

З долученої до матеріалів справи довідки №535 від 05.08.2020 року, виданої виконкомом Баланівської сільської ради Бершадського району Вінницької області вбачається, що згідно погосподарської книги №2 за 2016-2020 р.р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з заявницею, ОСОБА_1 , 1945 року народження, за адресою АДРЕСА_1 до дня його смерті і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, на підтвердження факту проживання померлого ОСОБА_4 , з заявницею, нею було долучено до заяви фотокартки.

Згідно з положеннями п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом із тим згідно зі ст.74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як наголошує ВСУ у п. 20 постанови пленуму №11 від 21.12.2007 «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 72 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Оскільки відносини між подружжям мають насамперед глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В новому Сімейному кодексі, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте, велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер.

До особистих немайнових прав подружжя СК відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу.

Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей.

Відтак суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сім`ї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як роз`яснено у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Отже, встановлення даного факту заявниці необхідне для прийняття спадщини як спадкоємцю четвертої черги за законом.

Враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а також визнання заявлених вимог заінтересованими особами не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1973 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 17.08.2021 року.

Суддя Р. В. Хмель