Справа № 521/6690/20
Провадження № 2/521/656/21
УХВАЛА

01.04.2021 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання - Філозофенко А.С.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Анісімова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Малиновський відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Другого Малиновський відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.05.2020 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

22.05.2020 року через канцелярію суду від позивача по справі надійшла заява про усунення недоліків (вхід. № 20902).

26.05.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

21.07.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси витребувано з Другого Суворовського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №АСВП 49414431 (стягувач: ОСОБА_3 , боржник: СПД ОСОБА_4 , про стягнення боргу).

21.07.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси замінено первісного відповідача Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належного відповідача Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

21.07.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

20.01.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси підготовче провадження закрито та справу було призначено до судового розгляду по суті.

23.03.2021 року через канцелярію суду від позивача по справі надійшла заява про збільшення позовних вимог (вхід. № 8191), в розмірі стягнення моральної шкоди з 8 000 гривень на 14 000 гривень та з 12 000 гривень на 20 000 гривень.

29.03.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було відмовлено у прийняті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Через канцелярію Малиновського районного суду м. Одеси Полянська Т. В.подала заяву про відвід головуючого по справі з підстав вказаних в п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України. В обґрунтування даної заяви зазначила наступне. Заявник зазначає, що дізналась із вступної та резолютивної частини ухвали суду від 29.03.2021 року (повний текст складено судом 01.04.2021 року), згідно якою їй було відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог. Вважає що вищевказана ухвала суду є несправедливою, яка не відповідає завданням цивільного судочинства. Також зазначила, що суд розглянув заяву формально без врахування всіх обставин справи.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, перевіривши матеріали заяви про відвід, в якій зазначено заявником підстави для відводу, дослідивши наявні матеріали цивільної справи приходить до висновку про відмову у задоволені вказаної заяви з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді передбачені ст. 36 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів, щодо неупередженості яких є сумніви.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу, необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Пунктом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Складова безсторонності для забезпечення права на справедливий суд, передбачена статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначається як на підставі суб`єктивного критерію - особистих переконань та поведінки певного судді, так і на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" (Feyv.Austria), від 24лютого 1993року ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечено судом умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та справі Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При вирішенні питання про відвід головуючого судді по справі судом не встановлено ні суб`єктивних, ні об`єктивних критеріїв, які б свідчили про упередженість та відсутність безсторонності судді при розгляді цивільної справи №521/6690/20 (провадження №2/521/656/21).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35-40 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Слід зазначити, що з 05-09 квітня 2021 року головуючий суддя приймав участь у підготовці суддів місцевих загальних судів згідно з Календарним планом підготовки суддів для підтримання кваліфікації на 2021 рік, у зв`язку з чим повний текст рішення складено 12.04.2021 року.

Суддя: О.С. Леонов

12.04.21