Справа №266/2143/21
Провадження№ 2/266/722/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря Петрухіної Т.Л., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 до товариства з обмеженною відповідальністю «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 20.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі № 97211 таким, що не підлягає виконанню.

Також в позовній заяві позивачка просила суд зупинити примусове виконання виконавчого напису №97211 від 20.11.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.Сю про стягнення з неї на користь ТОВ «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 24115,00 грн., який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О.І. за виконавчим провадженням №64969009.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, видами забезпечення позову, відповідно до ч. 1ст. 150 ЦПК України, зокрема є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч. 1ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Виходячи зі специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом, як вид забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки між сторонами дійсно наявний спір про визнання виконавчого напису нотаріуса, за яким відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача заборгованості, таким, що не підлягає виконанню, і невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний судовий захист, та таке забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, до того ж судом також враховано, що за оскаржуваним виконавчим написом в рамках виконавчого провадження вже ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача.

Як передбачено положеннями ч 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні №64969009, відкрите Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійник Олегом Івановичем на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем від 20.11.2020 року №97211 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості в сумі 24115,00 грн. до вирішення судом справи № 266/2143/21 по суті.

Копію ухвали суду про забезпечення позову для негайного виконання надіслати до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійник Олега Івановича, місцезнаходження: 87531, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд. 6.

Одночасно копію ухвали надіслати заінтересованим особам для відома.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Федотова В. М.