Справа № 125/103/21
Провадження № 22-ц/801/1278/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуСправа № 125/103/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К., Денишенко Т.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 30.03.2021 року, повний текст якого виготовлений 02.04.2021 року, та на додаткове рішення Барського районного суду Вінницької області від 19.04.2021 року, постановлених в приміщенні того ж суду під головуванням судді Хитрука В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області про скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області (далі - КНП «БРМЦПМСД». ) про скасування наказів про оголошення доган та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі наказу №92 від 01.10.2018 року вона була прийнята на посаду заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення в КНП «БРМЦПМСД». Наказами головного лікаря №207 від 26.10.2020 року та №219 від 05.11.2020 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган. Зазначила, що накази являються незаконними і підлягають скасуванню, оскільки дисциплінарних проступків вона не скоювала, відповідачем не конкретизовано, порушення яких саме трудових обов`язків вона скоїла та у чому вони полягають , а тому порушуються її права та законні інтереси. Вважає наказ №207 від 26.10.2020 року про оголошення їй догани незаконним ,так як усне розпорядження головного лікаря здійснити детальний розбір смерті пацієнта ОСОБА_2 було неможливо через відсутність медичної документації і перебування на сімейного лікаря цього пацієнта на лікарняному . Крім того, будь-яких скарг від родичів чи інших осіб не надходило, і, відповідно, підстав для створення клініко-експертної комісії не було.

Наказ №219 від 05.11.2020 року про оголошення їй догани за невиконання усного розпорядження головного лікаря також вважає незаконним, так як отримавши усне розпорядження головного лікаря ОСОБА_3 у його відсутність бути присутньою на онлайн-конференції, в зв`язку з численними зверненнями громадян ,як заступник головного лікаря, змушена була повернутись на робоче місце та залишити конференцію раніше.

Посилаючись на відсутність в її діях складу дисциплінарного проступку і вини , на відсутність у наказах конкретизації, порушення яких саме трудових обов`язків вона скоїла,на порушення порядку притягнення її до дисципланврної відповідальності , просила суд скасувати вказані накази про накладення дисциплінарних стягнень та стягнути з відповідача45 000 грн. у відшкодування заподіяну моральної шкоди, оскільки через перенесені душевні страждання, які відобразились на здоров`ї, вона хворіла. Просила також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 30.03.20212 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Барського районного суду Вінницької області від 19.04.2021 року задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення судових витрат. Стягнено з ОСОБА_1 на користь відповідача 5200 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду та додаткове рішення скасувати через порушення судом норм матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також, скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити відповідачу у стягненні з позивача судових витрат. Зазначила, що дисциплінарні стягнення у вигляді доган застосовані до неї без належних правових підстав та з порушенням встановленої законом процедури. Вичерпний перелік завдань та обов`язків позивача визначено у Посадовій інструкції лікаря-заступника головного лікаря по медичному обслуговуванню населення центру первинної медико-санітарної допомоги. Однак, оскаржувані накази не містять конкретизації, у чому саме полягає порушення позивачем трудової дисципліни. Крім того, під час оголошення доган головним лікарем порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності та вимоги законодавства про працю, зокрема не надано можливості ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо вчинених дисциплінарних проступків. Вважає, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням вимог ст. 252 КЗпП України оскільки вона є членом Барської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я України, то притягнути її до дисциплінарної відповідальності можливо лише за наявності згоди профспілкового комітету вказаної організації, що відповідачем зроблено не було.

Посилаючись на відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу просила суд також скасувати додаткове рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вважає рішення та додаткове рішення суду законними та обґрунтованими, а апеляційну скаргу - безпідставною. Вказала, що доводи позивача з приводу незаконності її притягнення до дисциплінарної відповідальності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом першої інстанції. Невиконання ОСОБА_1 розпоряджень головного лікаря стали наслідком притягнення її до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, рішення та додаткове рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинста, верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд встановив , що наказом №92 від 01.10.2018 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу заступником головного лікаря з медичного обслуговування населення в КНП «БРМЦПМСД». 11.10.2020 року та 05.11.2020 року головним лікарем КНП «БРМЦПМСД» ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , як заступнику головного лікаря з медичного обслуговування населення, було надано усні розпорядження 11.10.2020 року - щодо здійснення детального розбору смерті ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 - щодо участі позивача в медичній он - лайн конференції, присвяченій презентації субпроекту «Онкопревенція та впровадження ефективних протипухлинних технологій у Львівській області», які з невідомих причин ОСОБА_1 виконані не були, в зв`язку з чим, наказами головного лікаря КНП «БРМЦПМСД» №207 від 26.10.2020 року та №219 від 05.11.2020 року остання була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення доган.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем були допущені порушення трудової дисципліни, внаслідок чого її було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді доган. Станом на час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у КНП «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської районної ради не діяла первинна профспілкова організація, до якої мав звернутись власник або уповноважений ним орган, із поданням про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. «Барська районна організація профспілки працівників охорони здоров`я» не є профспілкою, яка створена на КНП «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської районної ради. Оскільки позивачем не доведена протиправність рішень відповідача про притягнення її до дисциплінарної відповідальності ,не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 45 000 грн.

Постановляючи додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з того що понесені відповідачем судові витрати у розмірі 5200 грн. підтверджені розрахунком судових витрат, долученим до відзиву.

Колегія суддів вважає, що з даним висновком погодитись не можна, оскільки суд невірно встановив обставини справи і дійшов що мають значення для її розгляду, невірно застосував норми права та дійшов висновків, що їм не відповідають.

Питання притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності врегульовано нормами КЗпП України .

Згідно із ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частинами 1, 2 ст.148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, в силу ст. ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.12.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Крім цього, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушення ним свої трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.

Керівник установи або уповноважений ним орган має право застосувати дисциплінарну відповідальність за вчинення працівником проступку, тобто на просто за виявлення факту порушення трудової дисципліни, а за наявності вини особи, яка порушила трудові обов`язки, характеру порушення трудової дисципліни, шкідливих наслідків виявленого правопорушення, встановлення причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обгрунтування певного стягнення з урахуванням передбачених законодавством обставин.

Відповідно до п. п. 1.3., 1.5 Посадової інструкції , передбачено, що заступник головного лікаря безпосередньо підпорядковується головному лікарю закладу. Роботу головного лікаря оцінює головний лікар закладу з урахуванням повноти, якості та своєчасності виконання посадових обов`язків. Розділ 2 посадової інструкції встановлює обов`язки для заступника головного лікаря, який зобов`язаний: розробляти спільно з лікарями план заходів, спрямованих на зниження захворюваності і ліквідацію інфекційних захворювань, зниження загальної захворюваності з тимчасової втрати працездатності, інвалідності, дитячої та загальної смертності; надавати план на затвердження головному лікарю, забезпечувати своєчасне і повне виконання заходів, передбачених планом; аналізувати основні показники діяльності лікувально-профілактичних підрозділів закладу охорони здоров`я, розробляти за результатами аналізу заходи щодо усунення виявлених недоліків у роботі цих підрозділів та подавати їх на розгляд та затвердження головному лікарю закладу; розробляти та контролювати виконання плану заходів щодо впровадження до практики роботи лікувально-профілактичних підрозділів сучасних методів і засобів профілактики, діагностики та лікування хворих, передових форм роботи лікувально-профілактичних підрозділів; підвищувати свій професійний рівень шляхом участі у науково-практичних конференціях, циклах підвищення кваліфікації.

Як вбачається з наказу №207 від 26.10 2020року КНП «Барський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги Барської районної ради» , ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за те, що « головному лікарю ОСОБА_3 11.10.2020 року поступив дзвінок по мобільному телефону від директора філії «Жмеринської СЕДМ» з проханням провести розбір випадку смерті жителя м. Бар ОСОБА_2 , який стався 10.10.2020 року, і який він розпорядженням переадресував заступнику головного лікаря ОСОБА_1 ,яка його з невідомих причин не виконала.» Під наказом наявне пояснення ОСОБА_1 датоване 29.10.2020 року, у якому вона вказала, причини неможливості виконання розпорядження - «відсутність сімейного лікаря ОСОБА_5 , у якої був задекларований померлий та відсутності будь-якої медичної документації та недоцільності розбору у даному випадку медичної документації із-за відсутності звернень родичів. Зазначила, що з`ясувала всі обставини та в телефонному режимі повідомила головного лікаря».

Як вбачається, у наказі №207 від 26.10.2020 року відсутнє посилання на письмове розпорядження головного лікаря про покладення на ОСОБА_1 обов`язку провести детальний розбір випадку смерті пацієнта ,а пояснення ОСОБА_1 щодо цих подій датовані 29.10.2020 року, тобто, уже після видачі вказаного наказу.

При цьому сторонами не оспорюється факт відсутності письмового розпорядження головного лікаря на вчинення нею дій, зазначених у наказі №207 ,як і передача такого розпорядження ним під час тимчасової непрацездатності усно телефоном.

За обставин надання усного розпорядження підлеглому головним лікарем в період невиконання ним згідно закону своїх обов`язків з причини тимчасової непрацездатності, відсутні підстави вважати таке розпорядження правомірним і накладати стягнення за його невиконання.

Як вбачається з наказу №219 від 05.11.2020 року , ОСОБА_1 була оголошена догана за те, що 05.11.2020 року головний лікар ОСОБА_3 дав усне розпорядження заступнику головного лікаря ОСОБА_1 бути присутньою на он-лайн конференції ,яку проводив МОЗ о 12.00 в кабінеті головного лікаря, записати подану інформацію ,а потім донести її до лікарів ЗПСМ., яке вона порушила і з невідомих причин через деякий час залишила конференцію ,направивши замість себе лікаря ОСОБА_6 , яка була на прийомі» . З пояснювальної ОСОБА_1 ,датованої 06.11.2020 року , вбачається, що « за попередньою заявкою для участі в конференції була подана кандидатура лікаря ОСОБА_6 .. Оскільки головний лікар був відсутній в Центрі і так як були звернення громадян по різних питаннях діяльності, що стосуються роботи Центру, вона була вимушена повернутися на своє робоче місце, що вона й зробила, попередньо впевнившись, що на робочому місці ОСОБА_6 відсутні пацієнти. Вважає свої дії виправданими, так як головний лікар на робочому місці був відсутній і вона діяла в інтересах Центру» .

Також сторонами не оспорюється факт відсутності письмового наказу чи розпорядження головного лікаря щодо покладення саме на ОСОБА_1 обов`язку прийняти участь у он- лайн конференції чи письмового доказу того, що саме на неї була здійснена заявка на участь у конференції.

Оспорювані накази від 26.10.2020 року №207 і №219 від 05.11.2020 року (а.с.19,21) не містять інформації, які конкретно саме трудові обов`язки, покладені трудовим договором, посадовою інструкцією, колективним договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку були порушені заступником головного лікаря з медичного обслуговування населення ОСОБА_1 ,чи які правомірні накази чи розпорядження вона не виконала.

Таким чином , у вказаних наказах не конкретизовано ,порушення яких саме трудових обов`язків чи правомірних наказів та розпоряджень роботодавця скоїла ОСОБА_1 та у чому вони полягають ,в зв`язку з чим вони не містять конкретних фактів допущеного невиконання або неналежного виконання покладених на ОСОБА_1 трудових обов`язків, тобто , факту скоєння дисциплінарного проступку.

Крім того, по справі вбачається накладення оскаржуваними наказами дисциплінарних стягнень на позивача без попереднього відібрання у порушника письмових пояснень, тобто, не з`ясовані питання наявності чи відсутності вини порушника ,що є складовою дисциплінарного проступку та підставою для притягнення до відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає , що відповідачем не було доведено наявність фактів порушення позивачем трудових обов`язків і вчинення дисциплінарних проступків ,як підстави для накладення дисциплінарних стягнень та дотримання порядку накладення дисциплінарних стягнень ,а тому рішення суду ,висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам закону ,підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про скасування незаконних наказів і задоволення у цій частині позовних вимог .

Щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає ,що такі вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України, яка передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних,

душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру

немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я

потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих

стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та

зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При

цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та

справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач вказує, що знаходження в постійному стресовому стані призвело до значного погіршення стану її здоров`я. На підтвердження вказаних обставин надано виписки із медичної картки стаціонарного хворого та докази того, що безпосередньо після вказаних подій про накладення на неї дисциплінарних стягнень ,вона захворіла ,що узгоджується із її поясненнями щодо фактів душевних переживань з приводу незаконності вказаних стягнень та порядку їх накладення.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням характеру та обсягу душевних , психічних страждань, яких зазнала позивач, стану здоров`я, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення та з

урахуванням інших обставин, а також виходячи із засад розумності і справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у 2000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з цим рішення суду щодо відмови у задоволенні цих позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог і відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн., а додаткове рішення про задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з відмовою у стягненні таких витрат.

В силу ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню ,а рішення Барського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року та додаткове рішення Барського районного суду Вінницької області від 19.04.2021 року підлягають скасуванню .

Оскільки суд першої інстанції невірно встановив обставини справи , що мають значення для її розгляду, невірно застосував норми права та дійшов висновків, що їм не відповідають, апеляційна скарга підлягає задоволенню ,рішення суду в силу ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Барського районного суду від 30.03.2021 року та додаткове рішення Барського районного суду від 19.04.2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області задовольнити частково.

Скасувати накази Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області про оголошення доган ОСОБА_1 №207 від 26.10.2020 року та №219 від 05.11.2020 року.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні заяви представника Комунального некомерційного підприємства «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ,-відмовити .

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Барський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Барської міської ради Вінницької області, адреса: Вінницька область, вул. Каштанова, буд. 34.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Г. Копаничук

Судді: С.К. Медвецький

Т.О. Денишенко