Справа № 458/573/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2021 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Матківської Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Цьоки І.І.,

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Миньо М.М.,

встановив:

ОСОБА_1 13 липня 2021 року пред`явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні, на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки працевлаштований та інших утриманців не має.

3 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку визнано малозначною та розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1 та її представник у підтримання позову посилалися на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали, мотивуючи тим, що діти знаходяться на його утриманні, так як він працює, його дохід у місяць становить, приблизно 10 000 грн., а позивач в даний час офіційно не працює.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Із свідоцтва про народження відомо, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк. справи 5-6).

Із довідок, виданих старостою сіл Сянки, Беньова видно, що діти проживають з батьками у АДРЕСА_1 та знаходяться на їх утриманні (арк. справи 17, 32 ).

Згідно копії трудової книги ОСОБА_2 на даний час працює (арк. справи 33-37).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 показала, що до 19 грудня 2020 року вона проживала разом із чоловіком та дітьми за місцем реєстрації. Однак, з 19 грудня у неї виникла суперечка з відповідачем і вони з цього часу проживають окремо в різних кімнатах будинку. Вона, ОСОБА_5 , час від часу їздить на сезонні роботи, щоб прогодувати дітей, так як на даний час офіційно не працевлаштована, а відповідач коштів на утримання дітей регулярно не надає, хоча офіційно працює та інших утриманців не має. Діти в основному знаходяться на її утриманні.

Свідок ОСОБА_2 показав, що він займається дітьми, коли позивач знаходиться на роботі, час від часу надає їм гроші, його заробітна плата в місяць становить приблизно 10 000 грн. і вони знаходяться на його утриманні, так як позивач офіційно не працює.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Так, сторони не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей.

Відповідач є працевлаштованим, інших утриманців не має і тому, згідно із ч.3ст.181 СК України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку(доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного суд критично оцінює твердження відповідача про те, що діти перебувають лише на його утриманні, оскільки позивач три місяці перебувала за кордоном, а також у даний час вона працює позмінно.

Окрім того, сам відповідач підтвердив, що позивач працює на сезонних роботах, який за своїм періодом не є тривалим.

Отже нерегулярне тимчасове перебування матері за межами України не може свідчити про їх окреме проживання й про те, що мати не займається утриманням дітей.

Відповідач не надав належних доказів, що діти знаходяться лише на його утриманні.

Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, про що просить позивач.

У частині вимоги про визначення мінімального розміру аліментів не менше 100 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку позивачу слід відмовити, так як, суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням.

При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст.182 СК України, що узгоджується із правовою позицією, Верховного Суду у цивільній справі № 459/2181/17, постанова від 12.09.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

На підставі п. 5) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів і позивач його не сплатила, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 13 липня 2021 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив рішення, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 27 серпня 2021 року.

Суддя З.М. Коліщук