Справа № 545/3315/13-ц
Провадження № 6/545/39/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря Артеменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава подання головного державного виконавця Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Олійниченко М.Ю. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Олійниченко М.Ю. звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання рішення суду.

У судове засідання, з урахуванням положень частини 2 статті 439 ЦПК України, учасники процесу не викликались.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, у поданні просив розглянути справу без його участі.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває зведене виконавче провадження № 44256304 до складу якого входить: ВП №31307702 з примусового виконання виконавчого листа №2-1446, виданого 15.02.2012 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Офіцерська кредитна спілка» заборгованості у розмірі 271099,01 грн. та ВП №407815553 з примусового виконання виконавчого листа 2/545/1452/13, виданого 29.10.2013 року Полтавським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість в сумі 12020,75 грн. Державним виконавцем Полтавського районного ВДВС 24.02.2012 року відкрито виконавче провадження №31307702; 20.11.2013 року відкрито виконавче провадження №40781553. Державним виконавцем 17.02.2014 року винесена постанова про арешт майна боржника, а саме транспортний засіб ЗАЗ 1105, 1994 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , колір білий, № двигуна НОМЕР_2 ; 17.02.2014 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника. 10.10.2018 року державним виконавцем разом з представником стягувача здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що боржник відмовився добровільно сплачувати заборгованість за виконавчим листом №2/1446, автомобіль зареєстрований за боржником не виявлено. Крім цього, державним виконавцем разом з представником стягувача 25.09.2019 року, 16.01.2020 року та 05.03.2020 року здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , проте перевірити майновий стан не вдалося, оскільки боржник не впустив до свого домоволодіння, про що були складені відповідні акти.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у статті 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до положень частини 3статті 12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, пункту 4 частини 3 статті 18 та норм ЦПК України свідчить, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Слід звернути увагу, що пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване, що свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У матеріалах справи відсутні докази надсилання боржнику та отримання останнім постанови про відкриття виконавчого провадження №31307702 від 24.02.2012 року та постанови про відкриття виконавчого провадження №40781553 від 20.11.2013 року, яке зведене в одне виконавче провадження та в межах якого здійснюється примусове виконання рішення суду.

Крім цього, з наданих суду матеріалів не вбачається, що державним виконавцем виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду, у відповідності до норм діючого законодавства, без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи, зокрема, не надані докази належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла, та докази про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби. Також не надано суду інформацію про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 439 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Полтавського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Олійниченко М.Ю. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення, а особою, що не була присутня при проголошенні з дня отримання ухвали суду.

Суддя: Л. І. Стрюк