Ухвала

06 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 591/8191/14

провадження № 61-1798св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Сумська обласна державна телерадіокомпанія,

треті особи: Державний комітет телебачення і радіомовлення України, управління Державної казначейської служби України у м. Суми Сумської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2017 року у складі суддів Гуменюка В. І., Охрімчук Л. І., Сімоненко В. М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної державної телерадіокомпанії, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державний комітет телебачення і радіомовлення України, управління Державної казначейської служби України у м. Суми Сумської області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи № 591/8191/14-ц за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2016 року.

Ухвалу Верховного Суду України мотивовано тим, що у рішенні суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, та рішеннях судів касаційних інстанцій, наданих ОСОБА_1 для порівняння, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах. Порівняння змісту наданих ОСОБА_1 постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, також не дає підстав для висновку, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У січні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду України від 25 травня 2017 року, в якій вона просила в мотивувальній частині вказаної ухвали суду замість «Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 »

зазначити:

«Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 ».

02 лютого 2021 року заява передано судді-доповідачу Дундар І. О.

У зв`язку з необхідністю вирішення питання за заявою про виправлення описки, Верховний Суд направив на адресу голови ліквідаційної комісії Верховного Суду України лист про витребування оригіналу ухвали Верховного Суду України від 25 травня 2017 року та з районного суду матеріали справи № 591/8191/14-ц.

У червні 2021 року матеріали цивільної справи № 591/8191/14-ц надійшли до Верховного Суду та 02 червня 2021 року передані судді-доповідачу Дундар І. О.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) викладено в новій редакції.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції цього Закону) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено лише судом, що ухвалив рішення.

З 15 грудня 2017 року відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може за заявою учасника справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінити зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що під час постановлення ухвали від 25 травня 2017 року Верховний Суд України допустив описку вказавши, що «Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 »замість «Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 ».

За таких обставин суд вважає за необхідне виправити вказану описку.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 травня 2017 рокузадовольнити.

Виправити описку в мотивувальній частині вказаної ухвали суду - замість

«Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 »

зазначити:

«Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд, з яким погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено позивачці в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2013 року по 13 березня 2014 року, то зазначені обставини повторно не підлягають доказуванню у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов