22-ц/804/969/21
266/1761/17

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 266/1761/17

Номер провадження 22-ц/804/969/21

07 квітня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1

відповідачка ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Д`яченко Д.О., повний текст якого складено 28 грудня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцями за заповітом ОСОБА_4 є її доньки сторони по справі. Позивачка бажала прийняти спадщину після смерті матері, але з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини у встановлений законом строк не звернулась, оскільки близько сімнадцяти років до смерті матері постійно мешкала за кордоном і про смерть останньої їй стало відомо лише у 2016 році після приїзду до міста Маріуполя Донецької області. Родичі про смерть ОСОБА_4 позивачку не повідомляли, щоб не погіршувати її моральний стан. Відповідачка прийняла спадщину ОСОБА_4 , так як постійно на час смерті останньої мешкала з нею, проте в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини також не заверталась.

З урахуванням наведеного позивачка, просила визначити їй додатковий строк у шість місяців після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та посилалась на те, що про смерть ОСОБА_4 їй стало відомо від свого сина на початок 2015 року, проте приїхати до міста Маріуполя Донецької області вона не мала можливості, оскільки з 13 квітня 2014 року в України було оголошено про початок антитерористичної операції. Позивачка вважає, що велика відстань між містом її проживання у Данії та місцезнаходженням спадкового майна є поважною причиною пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 просила визначити їй додатковий строк у вісім місяців для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено частково. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №447. В іншій частині позову відмовлено.

Визначаючи додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила цей строк з поважних причин, оскільки постійно проживала за кордоном, що свідчить про наявність у неї реальних перешкод для подання заяви для прийняття спадщини.

Додатковим рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 лютого 2021 року визначено ОСОБА_3 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №447, з часу набрання додатковим рішенням законної сили.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи, яка подає апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що місцевий суд не надав оцінку протиріччям між поясненнями свідка ОСОБА_5 та позивачки щодо часу, коли остання дізналась про смерть ОСОБА_4 . Вважає, що відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 про смерть спадкодавця стало відомо після спливу строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідачка зазначала про те, що місцевий суд не врахував, що будь-яких перешкод у позивачки для подання заяви про прийняття спадщини не було, так як на території Королівства Данії постійно діє Посольство України, що має право виконувати функції нотаріуса.

Доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Темір І.В., посилаючись на відповідність оскарженого судового рішення вимогам законності та обґрунтованості, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачка та її представник адвокат Орєхов М.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник позивачки - адвокат Темір І.В. у судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 та після її смерті відкрилась спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10, 20, 21).

Сторони по справі є доньками ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.11)

Відповідно до заповіту №1-984 від 22 серпня 2006 року ОСОБА_4 все належне їй майно заповіла ОСОБА_6 ( ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 в рівних частинах кожній (а.с 134).

Відповідно до листів Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 24 квітня 2017 року №512/01-16 та від 26 травня 2017 року 646/01-16 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спадковому реєстрі відсутня (а.с. 22, 39).

Спадкоємець ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця ОСОБА_4 була зареєстрована разом з останньою у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.132)

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою та третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Обґрунтовуючи підстави позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка посилалась на те, що перешкодами для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк є її необізнаність до початку 2015 року про смерть матері, постійне мешкання позивачки в Данії, а також те, що з 13 квітня 2014 року в України було оголошено про початок антитерористичної операції.

Разом з тим, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 635/4551/18, від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17, від 30 червня 2020 року у справі № 431/5782/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17, від 25 квітня 2018 року у справі № 344/6096/16-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Також факт проживання позивачки за кордоном і проведення антитерористичної операції в України не свідчать про наявність у позивачки об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки не позбавляло ОСОБА_3 , яка перебувала поза межами України, можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою (повідомленням, телеграмою) - у порядку, передбаченому п.2.1, п.3.5 глави 10 Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року №296/5, або подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської посадової особи консульської установи України у Данії на підставі статті 38 Закону України Про нотаріат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

З урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачка з об`єктивних причин в шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення норм матеріального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

Суддя: