Провадження № 2/638/2441/21
07 квітня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Подосокорської А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
17.08.2020 позивач звернулась до суду з зазначеним позов, в обґрунтування якого вказує, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрована вона та ОСОБА_2 . Одна відповідач не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні послуги, не бере учасі в утриманні житла, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона не чинить. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження та користування майном, а також призводить до надмірної сплати комунальних послуг. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач у судове не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. Від представника позивача адвоката Падарян Д.Г. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, у якій зазначено, що позивач позов підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 ( до шлюбу ОСОБА_1 ) на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі- продажу квартири, посвідченого 11.06.2014 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1257.
ОСОБА_1 05.08.2017 уклала шлюб з ОСОБА_2 , змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 243.
З наданої позивачем копії заяви про зняття з реєстрації з місця проживання вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до органу реєстрації місця проживання з заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_2 , проте 03.07.2020 їй було відмовлено у зв`язку з тим, що остання не подала необхідних документів.
Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Нормами статтей 319, 321 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач звертаючись до суду з позовом зазначає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, в квартирі не має його речей, не сплачує комунальні послуги.
Суд вважає, що заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання.
Проте, жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано.
Приймаючи до уваги викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 7, 11,12, 13,19,47,48,51,51, 81, 133, 141, 158,175,263,264, 265 ЦПК, ст. ст. 317, 319, 391,405 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ - І.В. СЕМІРЯД