Справа № 367/2116/19
Провадження №4-с/367/12/2021
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі головуючої судді СаранюкЛ.П.

за участі секретаря Герус Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпінь скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Тетяна Ігорівна в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»,-

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся до суду із скаргою, згідно якої зазначив, що 15.02.2019 ним отримано рекомендоване поштове відправлення з Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, яке містило наступні документи:

- супровідний лист, датований 23.01.2019, без зазначення реєстраційного номеру та кількості додатків, за підписом головного державного виконавця Яковенко Т.І. про направлення йому постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

- постанова від 23.01.2019 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за підписом головного державного виконавця Яковенко Т.І.

Вважає дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Тетяни Ігорівни щодо винесення стосовно нього вказаної постанови від 23.01.2019 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - неправомірними, а постанову від 23.01.2019 - протизаконною, і такою, що є протиправною стосовно мене, у зв`язку з чим підлягає невідкладному скасуванню.

Скаржник зазначає, що на даний час ним встановлено, що на примусовому виконанні Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП № 8280581 з примусового виконання рішення Ірпінського міського суду від 03.03.2004 (виконавчий лист № 2-52).

Згідно матеріалів вказаного провадження з`ясовано, що 22.06.2017 головним державним виконавцем Голосіївсого районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабковою Тетяною Ігорівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 8280581.

Відомості про направлення будь-яких матеріалів, у тому числі і вказаної постанови на адресу учасників провадження у матеріалах відсутні.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначенні статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» .

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які рішення, у тому числі і рішення суду, про скасування постанови від 22.06.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП № 8280581.

Як зазначено в постанові про відновлення виконавчого провадження від 23.01.2019, відновлення виконавчого провадження відбулось за результатами розгляду свідоцтва про народження та встановлення факту не досягнення дитиною повноліття, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане не відповідає дійсності, так як, 23.01.2019 ОСОБА_2 став повнолітнім.

Також, в матеріалах провадження міститься заява ОСОБА_3 на ім`я начальника Голосіївського РВ ДВС, в якій вона просить продовжити термін стягнення аліментів на користь її сина ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що останній є дитиною-інвалідом та продовжує навчання у вищому навчальному закладі.

При цьому, ОСОБА_3 не надано жодного документа, який підтверджує факт навчання її сина у будь-якому навчальному закладі, а на підтвердження факту встановлення інвалідності подано копію документа, який не має юридичної сили, так як на момент звернення до Голосіївського РВ ДВС ОСОБА_2 вже є повнолітнім не може мати статус дитини-інваліда.

Також, звернув увагу на зміст та форму оскаржуваної постанови від 23.01.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту даної постанови її винесено 23.01.2019 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бабковою Тетяною Ігорівною.

Однак, оскаржувана постанова від 23.01.2019 підписана головним державним виконавцем Яковенко Т.І., у зв`язку з чим виникають обґрунтовані сумніви щодо легітимності даного документа та повноважень особи, якою він підписаний.

При цьому, зміст даної постанови містить посилання на постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2008 і безпідставно необгрунтований та штучно завищений розмір заборгованості, яка начебто утворилась в результаті ухилення мене від виконання зобов`язань.

Викладене не відповідає дійсності, а матеріали провадження не містять жодних документів на підтвердження фактів навмисного і злісного ухилення його від будь-яких зобов`язань. З 2001 року він зареєстрований та проживає за однією адресою, весь час офіційно працевлаштований, працював переважно в органах державної влади, як державний службовець, а на даний час самозайнята особа, неодноразово подавав декларації про майновий стан до фіскальних органів, веде активний спосіб життя і не від кого ніколи не переховувався.

Як вбачається з роздруківки офіційного сайту ПАТ Укрпошта почтове відправлення, яким йому направлено оскаржувану постанову від 23.01.2019 було здійснено 05.02.2019.

Вказане також є грубим порушенням вимог ЗУ Про виконавче провадження. Положеннями частини 9 статті 71 цього Закону визначено, що постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частішою п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази надсилання йому постанови про відновлення виконавчого провадження, а оскаржувана постанова, яка також була винесена 23.01.2019 направлена йому лише 05.02.2019.

У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Тетяни Ігорівни щодо винесення 23.01.2019 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - неправомірними.

Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, винесену 23.01.2019 в рамках виконавчого провадження ВП № 8280581 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Т.І. стосовно ОСОБА_1 .

В судове засідання скаржник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від скаржника надійшла заява за змістом якої просить суд розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтверджує у повному обсязі та просить задовольнити.

В судове засідання суб`єкт оскарження свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає скаргу такою, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав

Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду від 02.02.2004 р з Дем`яненко на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі даного виконавчого листа постановою державного виконавця Глущенко С.В у вересні 2008 р було відкрито виконавче провадження № 8280581.

Також встановлено, що 22.06.2017р постановою головного державного виконавця Бобковою Т.І зазначене виконавче провадження було закінчено на підставі п 7 ч 1 ст.. 39,ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України «Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи..»

Відповідно до ч.1,2 ст. 450 ЦПК України «Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.»

Відповідно до п 2,3 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу", від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження), іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 ч 1 п 2 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.. 41 Закону України «Про виконавче провадження» У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.»

Судом встановлено, що державний виконавець Яковенко Т.І 23.01.2019 р винесла постанову про відновлення виконавчого провадження №8280581 відповідно до ст.. 41 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, із матеріалів зазначеного виконавчого провадження не вбачається, що постанову від 22.06.2017р про закінчення виконавчого провадження у передбаченому законом порядку було оскаржено, визнано незаконною чи скасовано.

У матеріалах виконавчого провадження є заява ОСОБА_3 , згідно якої остання просить поновити виконавче провадження поскільки аліменти від ОСОБА_1 не надходили. Також просила продовжити стягнення аліментів поскільки дитина інвалід та навчається у вищому навчальному закладі. Однак,зазначена заява не є підставою, передбаченою ст.. 41 Закону України «Про виконавче провадження» для відновлення виконавчого провадження.

Також судом встановлено, що оскаржувана заявником постанова від 23.01.2019 р про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України була винесена в рамках виконавчого провадження №8280581 після відновлення виконавчого провадження. Крім того, як вбачається зі змісту вказаної постанови від 23.01.2019р, дана постанова винесена ОСОБА_5 , а підписана ОСОБА_6 .

Враховуючи викладені вище обставини щодо незаконного відновлення даного виконавчого провадження, суд вважає постанову від 23.01.2019 р про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, незаконною та такою,що підлягає скасуванню.

Відповідно до п 18 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» 18. За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав .»

Невід`ємною частиною справедливого судового розгляду та ефективного захисту права на мирне володіння майном є забезпечення державою примусового виконання судового рішення в розумний строк, яке в Україні покладається на державну виконавчу службу та державних виконавців (ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод).»

Рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Войтенко проти України» (Заява № 18966/02,Страсбург, 29 червня 2004 року) зазначив,що суд знову повторює, що «...ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок» («Іммобільяре Саффі проти Італії», заява № 22774/93). Суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном.»

Згідно рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі № 1-7/2013, зазначено,що «виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.»

Відповідно до ст.. 451 ЦПК України «За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).»

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Яковенко Тетяни Ігорівни щодо винесення постанови від 23.01.2019р про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, винесену 23.01.2019р в рамках виконавчого провадження ВП № 8280581 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Яковенко Тетяною Ігорівною.

На підставі ст.. 19 Конституції України, ст..447-451 ЦПК України,ст.18, 39,63 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

у х в а л и в:

Скаргу - ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Тетяни Ігорівни щодо винесення 23.01.2019 постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - неправомірними.

Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, винесену 23.01.2019 в рамках виконавчого провадження ВП № 8280581 головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенко Т.І. стосовно ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити учасникам справи для відому.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду.

Суддя: Л.П. Саранюк