Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 408/5925/17-ц
Провадження № 22-ц/810/279/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Карташова Ю.О., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Соболєва Є.О. в смт Біловодськ Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом право власності на автомобіль, третя особа ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом право власності на автомобіль, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м Ровеньки Луганської області померла його мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 . Спадкоємцями за законом першої черги є син ОСОБА_1 , який на момент смерті матері мешкав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою, у зв`язку з чим вважається таким, що прийняв спадщину, донька ОСОБА_3 , яка була зареєстрована за однією адресою з батьками, проте понад трьох років не проживає за цією адресою, батько ОСОБА_2 , який не зареєстрований і не проживав разом із спадкодавцем, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Позивач посилається на те, що 08 листопада 2017 року він через свого представника звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на легковий автомобіль, проте йому постановою нотаріуса відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний транспортний засіб, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 .

Позивач просив суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на легковий автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 04 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом право власності на автомобіль, задоволено частково. Суд визнав за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, договір комісії, та договір купівлі-продажу автомобілю, згідно якого ОСОБА_4 став власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 , визнані недійними.

Оскільки спірний автомобіль є спадковим майном, позивач є спадкоємцем першої черги та на момент смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом з ним за однією адресою, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти позовних вимог, тому суд першої інстанції дійшов висновку про визнання права власності на автомобіль за позивачем в порядку спадкування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 11 квітня 2017 року ним, у відповідності до норм законодавства, в регіональному сервісному центрі МВС м. Харкова здійснено переоформлення права власності та реєстрацію спірного автомобіля, тому вважає себе добросовісним набувачем.

Крім того, посилається на те, що ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 06 листопада 2017 року визначено місце зберігання автомобіля, та в мотивувальній частині вказано про те, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4 .

Зазначає, що не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим, був позбавлений права, надати пояснення по справі, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 березня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

ОСОБА_1 копію ухвали Луганського апеляційного суду від 15 березня 2021 року та апеляційну скаргу отримав 27 березня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 242).

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про постановлення зазначеної ухвали та про дату, час та місце судового засідання повідомлялись в порядку, передбаченому ч. 1-2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали.

Позивач та відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, договір комісії та договір купівлі-продажу автомобілю, згідно з яким ОСОБА_4 став власником автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 , визнані недійними.

Оскільки спірний автомобіль є спадковим майном, позивач є спадкоємцем першої черги та на момент смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом з ним за однією адресою, а також враховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення позовних вимог, тому суд першої інстанції дійшов висновку про визнання права власності на автомобіль за позивачем в порядку спадкування.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 17 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні на 07 травня 2018 року о 10 год. 30 хвил.

Справа неодноразово призначалась до розгляду в відкритому судовому засіданні на 03 липня 2018 року, 11 вересня 2018 року, 26 листопада 2018 року, 11 березня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 03 квітня 2020 року, 18 листопада 2020 року, останній раз розгляд справи призначався 04 лютого 2021 року, коли ухвалене оскаржуване рішення.

Проте в матеріалах справи відсутні відомості про те, що третя особа ОСОБА_4 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 18 листопада 2020 року, 04 лютого 2021 року в порядку визначеному ЦПК України. Рішення суду першої інстанції ухвалене за відсутності третьої особи ОСОБА_4 .

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_4 , належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 18 листопада 2020 року, 04лютого 2021 року, про що ним зазначається в апеляційній скарзі.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 лютого 2021 року ухвалене судом із порушенням норм процесуального права, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 28 серпня 2017 року встановлено факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї.

На підставі зазначеного рішення суду, 14 вересня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_5 на праві власності належав автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року у справі № 611/1040/17-ц, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, визнано недійсними договір комісії від 22 квітня 2017 року зі всіма додатками до нього, укладеного між ОСОБА_5 , в інтересах та від імені якої виступав ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21 квітня 2017 року НМА 612801, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. та ТОВ «ВМІКОМ», та договір купівлі-продажу від 22 квітня 2017 року № 6678/17/000271 зі всіма додатками до нього, укладеного між ТОВ «ВМІКОМ», який є комісіонером, і діяв від імені та на підставі укладеного з власником колісного транспортного засобу договору комісії від 22 квітня 2017 року та ОСОБА_4 .

Із тексту рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4 приймав участь у судовому засіданні при розгляді справи № 611/1040/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_6 , товариство з обмеженою відповідальність» ВМІКОМ», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Володимир Вікторович, заперечував проти задоволення позову, а тому під час розгляду цієї справи ним не можуть оспорюватися обставини, які були встановлені рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Таким чином, зазначене рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке набрало законної сили, є обов`язковим у відповідності до ч. 1 ст. 18 ЦПК України.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 рокуу справі № 611/1040/17-цвстановлено, що довіреність, якою ОСОБА_6 було надано право експлуатувати, керувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом, а також розпоряджатися (продавати, обміняти, здати в оренду) автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі: VIN - НОМЕР_1 , посвідчено після смерті власника автомобіля ОСОБА_5 , 21 квітня 2017 року, тобто на момент коли, відповідно до ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припинилася. Довіреність на підставі якої відбулося відчуження автомобіля, є нікчемною, тому договір комісії від 22 квітня 2017 року та договір купівлі- продажу від 22 квітня 2017 року є недійсними.

Також Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_6 є особою, яка не мала права відчуджувати спірний автомобіль, який належав ОСОБА_5 , право на яке фактично перейшло її сину ОСОБА_1 в порядку спадкування на підставі ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України.

Зважаючи на те, що судовими рішеннями у справі № 611/1040/17-ц, встановлені обставини нікчемності довіреності від 21 квітня 2017 року, виданої на ім`я ОСОБА_6 , та недійсності договору комісії від 22 квітня 2017 року та договору купівлі- продажу від 22 квітня 2017 року з відчуження спірного автомобіля, тому вказані обставини під час розгляду цієї справи не підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та за вказаною адерсою була зареєстрована їх мати ОСОБА_5 .

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 , у відповідності до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 , і згідно вимог ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем, із заявою про відмову від спадщини не звертався.

Постановою приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговською О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 листопада 2017 року відмовлено ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на транспортний засіб VOLKSWAGEN TIGUAN, легковий універсал 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Встановивши, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року визнано недійсними договір комісії від 22 квітня 2017 року зі всіма додатками до нього, укладений між ОСОБА_5 , в інтересах та від імені якої виступав ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 21 квітня 2017 року НМА 612801 та ТОВ «ВМІКОМ», та договір купівлі-продажу від 22 квітня 2017 року № 6678/17/000271 зі всіма додатками до нього, укладеного між ТОВ «ВМІКОМ», який є комісіонером, і діяв від імені та на підставі укладеного з власником колісного транспортного засобу договору комісії від 22 квітня 2017 року та ОСОБА_4 , позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 права власності на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору.

Доводи апеляційної скарги про те, що основним документом на підставі якого відбулося переоформлення права власності на автомобіль та його реєстрація була довіреність від 21 квітня 2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., яка на даний час не скасована та не визнана незаконною не заслуговують на увагу, оскільки рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 рокуу справі № 611/1040/17-цвстановлено, що довіреність, якою ОСОБА_6 було надано право експлуатувати, керувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом, а також розпоряджатися (продавати, обміняти, здати в оренду) автомобілем марки VOLKSWAGEN TIGUAN, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі: VIN - НОМЕР_1 є нікчемною.

Нікчемність правочину має місце у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Оскільки довіреність від 21 квітня 2017 року, видана на ім`я ОСОБА_6 є нікчемною, то визнання її незаконною або скасування є неналежним способом захисту.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного автомобіля та ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 06 листопада 2017 року визначено місце зберігання автомобіля, та в мотивувальній частині вказано про те, що автомобіль належить на праві власності ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки даним обставинам надана належна правова оцінка в рішенні Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, а ухвала Біловодського районного суду Луганської області від 06 листопада 2017 року постановлена до ухвалення рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 31 травня 2018 року.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, оскільки ОСОБА_1 у відповідності до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги, іприйняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 шляхом фактичного прийняття спадщини, враховуючи належність на праві власності спадкодавцю автомобіля та постанову приватного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому є всі передбачені законом підстави захисту права позивача в обраний ним спосіб, а саме визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом права власності на автомобіль, третя особа ОСОБА_4 , задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 04 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання в порядку спадкування за законом право власності на автомобіль, третя особа ОСОБА_4 , задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на автомобіль VOLKSWAGEN TIGUAN 2010 року випуску, VIN - НОМЕР_1 , сірого кольору в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 квітня 2021 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова