Справа № 234/5582/21
Провадження № 2/234/2791/21
29 липня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Романенко К.С.
секретар судового засідання Коваленко Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Берзінь Сергій Людвигович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги обґрунтував тим, що у квітні 2021 р. позивач дізнався від бухгалтерії ПрАТ «НКМЗ», що на адресу підприємства надійшла постанова приватного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника шляхом здійснення відрахувань із його зарплати.
Не погоджуючись із законністю таких дій, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до приватного виконавця Григорчука П.В., у якого знаходиться на виконанні виконавче провадження № 64850831, із адвокатським запитом, на який останнім було надано відповідь від 23.04.2021 за вих. № 3990 із копією постанови про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу.
Позивач вважає цей Напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі також Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат").
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.
Згідно вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, вона набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року зазначена вище постанова була залишена без змін.
Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.
Таким чином, виходячи із наведених доводів, позивач стверджує про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
Григорян Д.Г. від 11.02.2021 за р. № 768, - оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», який визначений у написі, не є підтвердженим, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", тому за відсутності доказів наявності з боку Позивача боргу у визначеному Відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.
Крім того, відповідачем не надавалася нотаріусу засвідчена ним як стягувачем виписка з рахунка позивача із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості згідно з вимогою п. 2 Переліку документів.
Всупереч наведеному, нотаріус вчинив оскаржуваний напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.
Крім цього, напис викладений повністю на спеціальному бланку, а не на оригіналі документа (кредитному договорі) чи його дублікаті, що встановлює заборгованість, що вказує на порушення нотаріусом пп. 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно з Написом підставою для звернення відповідача до приватного нотаріуса за його вчиненням була заборгованість, що утворилась у зв`язку з простроченням виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 2411747 від 24.08.2020, укладеним між ТОВ «Мілоан» та позивачем.
Вказаний кредитний договір було укладено на строк 15 днів з 24.08.2020, тобто до 08.09.2020.
Варто зауважити, що сам кредитний договір № 2411747 від 24.08.2020
не підписаний ні позивачем, ні уповноваженою особою ТОВ «Мілоан».
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з нормами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Перед вчиненням напису, відповідач зобов`язаний був надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання на адресу позивача. Позивач взагалі не отримував письмові претензії від ТОВ «Мілоан» та/або ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», йому особисто не направлялись документи ні від відповідача, ні від приватного виконавця.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.
Отже, оспорюваний Напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у Написі суму боргу не можна вважати безспірною.
З цих підстав позивач просить визнати виконавчий напис № 768 від 11.02.2021 року таким що не підлягає виконанню та покласти на відповідача судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору за подачу позовної заяви 908 грн., судового збору за подачу заяви про забезпечення позову 454,00 грн., витрат на професійну правову допомогу 3500,00 грн.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи До суду надійшов відзив, згідно якого відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне.
24.08.2020 року ТОВ «Мілоан» з однієї сторони та громадянин України ОСОБА_1 з іншої сторони уклали кредитний договір № 2411747 відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн.
Кредит надавався строком на 15 днів з 24.08.2020 р. по 08.09.2020 р. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед Позивачем виконав в повному обсяг надавши Позивачу кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у особистому кабінеті на сайті miloan.ua.
Позичальник, своїх зобов`язання перед Позикодавцем не виконав, відповідно до умов кредитного договору, а саме не повернув кредит та не сплатив відсотки за користування кредитом у порядку, передбаченому договором.
Відповідно до п.3.2.6. договору ТОВ «Мілоан» має право відступати, передавати та будь- яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку договору без згоди позичальника.
Відповідно до п.7.1. Кредитного договору, він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створенії на веб-сайті Товариства miloan.ua., а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Тому, керуючись чинним законодавством та виходячи з умов кредитного договору 18.11.2020 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, було укладено Договір відступлення прав вимоги № 53-МЛ від 18.11.2020 р.
Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України відповідач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до позивача за кредитним договором № 2411747 від 24.08.2020 року .
Відповідно до умов договору ТОВ «Мілоан» має право стягувати пеню з позичальника за невиконання чи неналежне виконання договору. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 2411747 від 24.08.2020 р., загальна сума боргу становить 18 000, 00 грн.
Після набуття статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан» в тому числі і до позивача, відповідачем не нараховувалась пеня або будь-які штрафи.
Окрім того на виконання зобов`язань кредитного договору позивачу була надіслана 24.12.2020 року письмова претензія Вих. №20226902/1 про погашення кредитної заборгованості на адресу вказану ним в кредитному договорі.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно відповідним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 є підтвердженням безспірностізаборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Відповідно до Переліку документів п.2 частини «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються:
1)оригінал кредитного договору;
2)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Відповідачем було дотримано умови, що підтверджують безспірність для вчинення виконавчого напису нотаріусом.
Окрім того, відповідач, ознайомившись з сумою судових витрат вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи, у зв`язку з чим вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток.
Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідив письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевірив обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та приходить до наступних висновків.
09.04.2021 року приватним виконавцем Григорчуком П.В. на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 64850831.
Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 з наступними змінами.
Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості.
Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до приписів ч.2 ст.87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірномупорядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.
Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувався п. 4 Глави 11, п.3.1 Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України» від 22.02.2012 року за №296/5, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови.
Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001.
Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані нечинними з дня їх прийняття.
Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Проте, ні відповідачем, ні третьою особою - приватним нотаріусом не надано суду доказів, які надавались стягувачем приватному нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання боржника ОСОБА_1 .
Крім того виконавчий напис у порушення вимог ч.1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» вчинено не на документі, що встановлює заборгованість, а оформлено окремим документом.
Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог до ОСОБА_1 та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 11.02.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 768, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн, суд приходить до наступного висновку.
З метою надання професійної правничої допомоги між позивачем та адвокатом Берзінь С.Л. укладено договір про надання ОСОБА_1 правової допомоги від 21.04.2021 року.
Згідно акту наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 21.04.2021 року та квитанціями щодо сплати коштів позивачем ОСОБА_1 понесені витрати у розмірі 3500 грн, які складається з наступного: складання позовної заяви 2000,00 грн ( з урахуванням затраченого часу тривалістю 4 години та вартості однієї години роботи у сумі 500 грн/год), складання заяви про забезпечення позову ( з урахуванням затраченого часу тривалістю 3 години та вартості однієї години роботи у сумі 500 грн/год).
Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги від 21.04.2021 року, Ордер на надання правової допомоги, Акт наданих послуг відповідно до Договору про надання професійної правової допомоги від 21.04.2021 року та квитанції щодо оплати послуг адвоката, що є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.4,5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви 908,00 грн.
Разом із тим, суд зазначає, що позивачем не подавалася заява, в межах даної справи, про забезпечення позову, квитанція про сплату судового збору в сумі 454 грн за подання вказаної заяви відсутня, тому вказана сума не підлягає стягненню з відповідача, оскільки документально не підтверджена.
На підставі викладеного, ст.ст. 3, 8, 21, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст.1-16, 18, 284, 628, 630, 634, 663 ЦК України, ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», 1-23, 76-82, 89, 95, 258-284, 263-265, 267, 274-279, 352-355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Берзінь Сергій Людвигович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Діана Гагіківна, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук Павло Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Краматорським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Краматорського міського суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду, шляхом подання через Краматорський міський суд Донецької області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко