ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2021 року м. Чернівці

справа № 725/2485/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Поляк Марія Володимирівна на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2020 року (головуючий у 1-й інстанції Скуляк І.А.),-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 12 березня 2013 року сторони перебували у шлюбі. Від спільного проживання у них народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні.

22 березня 2018 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами розірвано. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, тобто з 2017 року, відповідачка не надає будь-яких коштів або будь-якої матеріальної допомоги на утримання їхнього спільного сина та у добровільному порядку не вдалося вирішити питання щодо його утримання, тому звернувся із даним позовом до суду.

Посилався на те, що він офіційно не працевлаштований і має тимчасові заробітки, на утримання сина витрачаються значні кошти, які в середньому обраховує в розмірі 8500 гривень, а колишня дружина працює за кордоном та за відомою для нього інформацією отримує дохід в розмірі приблизно 1 тисячі доларів, має можливість надавати допомогу на утримання сина, однак цього не робить.

Враховуючи наведене просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ,

________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`яти) тисяч гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`яти) тисяч гривень, щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.02.2021 року заяву про перегляд заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.08.2020 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішення суду ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Поляк Марія Володимирівна, подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги мотивує тим, що судом не надано належної правової оцінки доводам позивача щодо її спроможності надавати аліменти в такому розмірі. Доводи позивача щодо її працевлаштування за кордоном і отримання доходу в розмірі 1000доларів не підтверджено жодними належними доказами, оскільки у зв`язку із труднощами щодо оформлення документів на постійне проживання в ФРН вона вимушена періодично перетинати кордон для дотримання строків перебування в країні, а тому позбавлена можливості офіційно працевлаштуватися у ФРН і тому повністю перебуває на утримання свого чоловіка.

Посилається на те, що її скрутне матеріальне становище обумовлене не тільки відсутністю на праві власності жодного цінного рухомого чи нерухомого майна, а й не можливістю знайти роботу в Україні чи офіційно працевлаштуватись у ФРН, перебуваючи на утриманні свого чоловіка вона не спроможна сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень.

Вказує, що позивачем не надано доказів щодо понесення останнім витрат га утримання дитини в розмірі 10000 гривень та її спроможності сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень. Вона усвідомлює свій обов`язок утримувати дитину, тому просить змінити заочне рішення суду першої інстанції, зазначивши стягувану суму аліментів в розмірі 2000 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, враховуючи матеріальний стан та стан здоров`я відповідачки, дійшов до висновку про стягнення аліментів в розмірі 5000 гривень щомісячно .

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, щодо розміру стягуваних аліментів.

Судом встановлено, що під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16).

Батьками дитини вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.03.2018 року шлюб між сторонами було розірвано та малолітнього ОСОБА_3 залишено проживати з батьком ОСОБА_1 (а.с. 13-15).

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки ОСББ «Будівельник» від 14.05.2020 року за №1405, в квартирі АДРЕСА_1 проживають дві особи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.19).

З характеристики дошкільного навчального закладу 346 «Сонечко» вбачається, що ОСОБА_4 оформив в садок та на протязі перебування в закладі приводив тато ОСОБА_5 , мати ОСОБА_2 жодного разу в заклад не приходила, життям дитини, рівнем його навчання та виховання не цікавилася (а.с.20).

З довідки Центру дитячої та юнацької творчості вбачається, що ОСОБА_3 займається в гуртку «Вокально-інструментальний ансамбль «Високий Вал».

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини третьої статі 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, обґрунтовуючи тим, що на його утриманні перебуває спільний з відповідачкою син ОСОБА_4 2013 року народження. В добровільному порядку відповідачка допомоги на утримання сина не надає, тому просив стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 5000 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність доходів відповідачки, про її належне матеріальне забезпечення, а також не надано належних та допустимих доказів про реальну можливість відповідачки ОСОБА_2 сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Щодо доводів апеляційної скарги про неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі із посиланням на відсутність доходів, скрутне матеріальне становище то суд сприймає їх критично, оскільки відповідачка є особою молодого віку, працездатною, інших осіб на утриманні немає, враховуючи погодження сплати аліментів в сумі 2000 гривень, колегія суддів вважає за необхідне, враховуючи всі вищенаведені обставини, визначити розмір стягуваних аліментів у сумі 3000 гривень, який є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, узгоджується з встановленими обставинами справи, наданими доказами та вимогами СК України.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

При цьому колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини та часткове визнання позову, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у визначеному колегією суддів розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах, та є обґрунтованою з урахуванням віку та потреб дитини.

Крім того, апелянтом не надано доказів свого скрутного матеріального становища, а також не наведено обставин, які б дали суду підстави вважати, що вона не в змозі працевлаштуватися по стану здоров`я чи інших причин, отримувати дохід та забезпечити свою дитину належним рівним життя, а сам по собі факт відсутності у матері доходів, та повне утримання її чоловіком, не є обставиною, яка враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Долучена до матеріалів апеляційної скарги довідка з Головного управління ДПС в Чернівецькій області на адвокатський запит, свідчить про те, що ОСОБА_2 по єдиному соціальному внеску для фізичних осіб- підприємців, в т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність сплати коштів не обліковується, однак не вказують про відсутність доходів, та на наявність обставин скрутного матеріального становища і неможливості сплачувати аліментів, в достатньому для нормального розвитку дитини, розмірі.

За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Зважаючи на те, що запропонований позивачем розмір аліментів у сумі 5000 гривень, не підтверджений належними доказами спроможності відповідачкою сплачувати такі аліменти, з урахуванням матеріального становища обох сторін, стану здоров`я платника аліментів та відсутності на її утриманні інших осіб, то колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягуваних аліментів в розмірі 3000 гривень відповідає життєвому рівню на даний час, і на думку суду, може забезпечити дитині право та гідний рівень життя, духовний та фізичний розвиток.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі, якщо дитина потребує додаткових витрат, які викликані особливими обставинами, позивач у відповідності до вимог ст. 185 СК України має право звернутися до суду з іншим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів, слід змінити.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Поляк Марія Володимирівна задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2020 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 гривень щомісячно, починаючи з 01 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2021 року.

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк