Номер провадження 2/754/1960/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Саламон О.Б.

з участю секретаря судового засідання Костриця В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки від заробітку відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , 2013 року народження. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя,різні вподобання. Спільне господарство не ведуть, примирення неможливе. На даний час донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання доньки, практично не надає матеріальну допомогу,участі у її вихованні не приймає. За таких умов позивач не має можливості самосійно утримувати дитину, а тому вимушена звернутись до суду.

25.11.2021 ухвалою судді відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала.

Відповідач позов визнав повністю.

03.02.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, вимоги позову підтримують в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визнає вимогу позову про визначеня місця проживання дитини разом з матір`ю.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністраціїв судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі зібраних доказів, з урахуванням поданого висновку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 жовтня 2012 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 1211.

Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України).

Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки сторони не бажають.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та її дитини, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Щодо вимог позову про визначення місця проживання дитини за місцем проживання позивача, суд зазначає наступне.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України " вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Згідно з Висновком № 102/03/38-3117 від 21.05.2021, Деснянська РДА в м. Києві вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір"ю ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Судом становлено, що ОСОБА_4 проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У спростування викладених обставин будь-яких доказів та заперечень відповідачем суду не надано. Зокрема зазначене не заперечувалось відповідачем.

Враховуючи вказане, а також те, що свідповідач визнав вимоги в частині визначення місця проживання дитини з матір"ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 , а не за місцем проживання матері.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що позивач має постійне місце роботи, отримує стабільний дохід та має постійне місце проживання.

З урахуванням вказаного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, визнання відповідачем вимог позову і в цій частині, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позову щодо стягнення аліментів в розімірі ј частки від заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму ддя дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Вбачається, що позивачем сплачено судовий збірна загальну суму 1681, 60 грн.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги на користь позивача, з відповідача стягується 50 відсотків судового збору (840, 80 грн.), а інші 50 відсотків (840,80 грн.) повертаються позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 141,157 ,161,180, 181,184 СК України, ст.ст. ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів- задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 жовтня 2012 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з 1211., - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки від заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2020 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Позивачу ОСОБА_1 повернути з державного бюджету 50 відсотків понесеного сплаченого судового збору (840,80 грн.) за китанцією № ПН 203530С1.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2

Повний текст рішення складено 13.08.2021.

Суддя О.Б. Саламон