ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 639/5000/19

провадження № 22ц/818/2398/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря Гришиної А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 ,

представники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Августової Марини Владиславівни представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року в складі судді Рубіжного С.О.,

у с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , та просила: визнати виконаними в повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185 та за іпотечним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/2-203; визнати припиненим іпотечний договір від 12 травня 2006 року № 811/06/2-203, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185; визнати припиненим договір поруки від 12 травня 2006 року № 811/06/9-187, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185.

Позов мотивовано тим, що 12 травня 2006 року між нею та АКБ «Укрсоцбанк», зміненим на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі АТ «Укрсоцбанк»), було укладено кредитний договір № 811/06/1-185, відповідно до умов якого вона отримала грошові кошти в сумі 7 500,00 доларів США зі сплатою 12 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 11 травня 2021 року для придбання нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . На виконання цього кредитного договору, 12 травня 2006 року банк уклав з позивачем іпотечний договір № 811/06/2-203, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 . Також, в цей же день між нею, АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 811/06/9-187, за умовами якого ОСОБА_2 поручилась перед банком за належне виконання позивачем умов кредитного договору. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 91 973,15 грн. Постановою приватного виконавця Бабенко Д.А. від 18 грудня 2018 року виконавче провадження № 56576299 було закінчено у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Зазначає, що у травні 2019 року вона звернулась до банку з листом про надання довідки про закриття кредитного договору та повернення правовстановлюючих документів на квартиру. Листом від 29 травня 2019 року за № 04.3-02/96-2817 позивачу було відмовлено в задоволенні її звернення у зв`язку з простроченою заборгованістю за кредитним договором, однак не надано інформації стосовно розміру та складових частин наявної заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконаними в повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185 та іпотечним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/2-203. Визнано припиненим іпотечний договір від 12 травня 2006 року № 811/06/2-203, укладений між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185. Визнано припиненим договір поруки від 12 травня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» у зв`язку з виконанням основного зобов`язання за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку договору не передбачено законодавством, нарахування штрафних санкцій після закінчення строку дії договору не спростовує факт виконання боржником зобов`язання, а тому позовні вимоги в частині визнання виконаними в повному обсязі зобов`язання та припиненими забезпечення виконання зобов`язання підлягають задоволенню. В частині позовної вимоги про зобов`язання відповідача повернути правовстановлюючі документи на квартиру, суд враховує заперечення відповідача щодо відсутності доказів передачі документів та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

02 лютого 2021 року ОСОБА_5 представник АТ «Альфа-Банк» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зобов`язання за кредитним договором не є розірваним, правовідносини сторін кредитного договору не припинені, а тому боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, право на стягнення суми заборгованості у разі порушення зобов`язання позичальником не змінює загального строку, протягом якого зобов`язання повинно було бути виконане, отже банк не позбавлений права на отримання відсотків та штрафних санкцій на суму невиконаного зобов`язання, передбачених саме кредитним договором, а не статтею 625 ЦК України. У зв`язку з тим, що за кредитним договором ОСОБА_1 має заборгованість, позов задоволенню не підлягає.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 12 травня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 811/06/1-185, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 7 500,00 доларів США зі сплатою 12,0 % річних та певним порядком погашення заборгованості, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 11 травня 2021 року. Кредит надавався позичальнику на придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а. с. 9 16, т. 1).

12 травня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 811/06/2-203, посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. за реєстровим № 1644, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 (а. с. 22 25, т. 1).

12 травня 2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 811/06/9-187, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185 (а. с. 17 20, т. 1).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 3 558,82 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 26 липня 2017 року 91 973,15 грн), з яких: сума заборгованості за кредитом 2 947,14 доларів США = 76165,06 грн; сума заборгованості за відсотками 299,62 доларів США = 7 743,30 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 217,48 доларів США = 5 620,49 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 94,58 доларів США = 2 444,30 грн. Рішення набрало законної сили 03 квітня 2018 року (а. с. 26 28, т. 1).

18 грудня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/7169/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 3 558,82 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 26 липня 2017 року 9 1973,15 грн) у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду за виконавчим документом (а. с. 30 31, т. 1).

29 травня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» надано ОСОБА_1 відповідь на її звернення про відсутність підстав для надання заявнику довідки про закриття кредитного договору, а також повернення правовстановлюючих документів, оскільки за кредитним договором від 12 травня 2006 року № 811/06/1-185 станом на 29 травня 2016 року обліковується прострочена заборгованість. Повідомлено, що порядок нарахування відсотків та штрафних санкцій визначено умовами укладеного договору кредиту (а. с. 32, т. 1).

Згідно з витягом з реєстру юридичних осіб АТ «Укрсоцбанк» припинило свою діяльність, як юридичної особи 03 грудня 2019 року; правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», (а. с. 79 80, т. 1).

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Отже, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних із припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості, припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

За відсутності заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.

Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов`язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред`явлення вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Такий правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) та від 27 березня 2019 року у справі у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, для вирішення питання про припинення іпотеки суд повинен встановити факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням боржником.

За такого висновку наслідком та належним способом захисту прав іпотекодавця є визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, банк реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2018 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в розмірі 3 558,82 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 26 липня 2017 року 91 973,15 грн), з яких: сума заборгованості за кредитом 2 947,14 доларів США = 76165,06 грн; сума заборгованості за відсотками 299,62 доларів США = 7 743,30 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 217,48 доларів США = 5 620,49 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 94,58 доларів США = 2 444,30 грн. Рішення набрало законної сили 03 квітня 2018 року (а. с. 26 28 т. 1).

18 грудня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 639/7169/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 3 558,82 доларів США (еквівалент за курсом НБУ станом на 26 липня 2017 року 9 1973,15 грн) у зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду за виконавчим документом. Вказана постанова державного виконавця є чинною. Під час розгляду цієї справи відсутні правові підстави для оцінки правомірності дій приватного виконавця під час виконання зазначеного судового рішення.

Таким чином, перерахувавши банку заборгованість за кредитним договором в межах виконавчого провадження на виконання рішення суду першої інстанції від 05 березня 2018 року, ОСОБА_1 виконала у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором, яке відповідно до статті 599 ЦК України є припиненим у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки між сторонами припинено основне зобов`язання (кредитний договір), то визнанню припиненим підлягає й іпотечний договір, укладений у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 квітня 2020 року у справі № 161/9711/18 (провадження № 61-9074св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 344/9401/16-ц, провадження № 61-3833св19.

Відповідно до статті 559 ЦПК України порука припиняється: з припиненням забезпеченого нею зобов`язання; якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу; після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку по суті заявлених вимог.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги банку про те, що виконання боржником судового рішення не є тотожним виконанню зобов`язання за кредитним договором, є безпідставними, оскільки обсяг зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором визначений судовим рішенням, яке виконано, що підтверджується постановою приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Августової Марини Владиславівни представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна