Справа № 948/997/20
Номер провадження 2/948/50/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю: секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 05.04.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення,-

в с т а н о в и в :

у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 03.06.2009 близько 19:00 год. відповідач ОСОБА_3 в с. Селещина Машівського району. на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, спричинив йому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. За даним фактом 13.07.2009 порушене кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке перебуває на стадії досудового слідства вже 11 рік. Позивач стверджує, що в результаті отриманого тілесного ушкодження пройшов курс стаціонарного та амбулаторного лікування, загальна сума витрат на лікування склала понад 1000 грн. Крім того, йому завдана моральна шкода, яка виражається в тому, що він поніс фізичні страждання, образу, терпів біль, його голова і на даний час німіє та болить, він не може нормально спілкуватися з людьми. Натомість відповідач висновків не зробив, відшкодовувати шкоду відмовляється. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь 448 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000,00 грн. - моральної, а також понесені ним судові витрати в процесі розгляду справи.

Ухвалою суду від 03.12.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 25).

18.12.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що дійсно. 03 грудня 2009 року між ним та позивачем виник конфлікт, в ході якого він схватив ОСОБА_1 за плече і потряс ним, після чого той вирвався і впав. Стверджує, що ніяких тілесних ушкоджень він не завдавав позивачу. До цього часу досудове слідство не закінчене, йому не оголошена підозра і він не перебуває ні в статусі підозрюваного, ні в статусі обвинуваченого. Вважає, що позов до нього безпідставний, так як злочинів по відношенню по ОСОБА_1 він не вчиняв і його вина органом досудового розслідування не встановлена (а.с. 35).

У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову, пояснивши, що 03.06.2009 року ОСОБА_3 , який є його сусідом, підійшов до його подвір`я, де він в той час перекидав сіно, та через паркан, правою рукою вдарив його по голові, в лівий висок, внаслідок чого він упав та втратив свідомість. Потім він підвівся та відповідач його покликав, а тому він як був з вилами пішов за ним, бо нічого не розумів через запаморочення, ОСОБА_3 так довів його до посадки та погрожував палицею, але потім дружина відповідача його забрала і він також пішов додому. Також повідомив, що він відразу викликав поліцію, проте з 2009 року розслідування ще не завершене, натомість він лікувався на стаціонарі та амбулаторно і досі продовжує лікування, ліки придбавав за власні кошти, досі болить голова, відчуває шум та не може спілкуватися з людьми. Вважає що діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди.

Представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, покликаючись на обов`язок відповідача відшкодувати завдану спричиненням позивачу тілесних ушкоджень матеріальну та моральну шкоду у відповідності з приписами глави 82 ЦК України.

Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що кримінальне провадження не завершене та до ухвалення вироку завчасно стверджувати про вчинення відповідачем злочину, ОСОБА_3 не спричиняв позивачу тілесних ушкоджень.

Представник відповідача також уважав що моральна шкода не доведена та якщо суд визнає що відповідач завдав позивачу тілесних ушкоджень, визнає його винним до прийняття рішень поліцією, що є неприпустимим.

Суд, заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 04.06.2009 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000178 про те, що 03.06.2009 близько 19 год. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, на АДРЕСА_1 , отримав легкі тілесні ушкодження, які за його твердженням спричинив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 55).

Свідок ОСОБА_6 , дружина позивача, повідомила, що вони проживають по сусідству з ОСОБА_3 та 03.06.2009 року в них виникла сварка через собак. ОСОБА_1 перекидав в себе на подвір`ї сіно та в цей час підійшов відповідач і покликав чоловіка, а коли той підійшов, ОСОБА_3 вдарив його по голові, дідусь упав, коли вона підбігла, побачила на голові синяк та місце удару було пухле. Вони викликали поліцію, проте приїхав поліцейський - товариш ОСОБА_3 та погрожував їм, кримінальна справа досі не завершена, її чоловік внаслідок спричинених відповідачем тілесних ушкоджень лежав в лікарні, лікувався та досі погано себе почуває.

Свідок ОСОБА_8 показала, що почувши галас на вулиці, вона вийшла і побачила, що ОСОБА_3 біжить по вулиці, а за ним ОСОБА_1 з вилами, останній лежав в лікарні, а ОСОБА_3 казав, що вдарив діда.

За змістом висновку експерта № 36, в крмиінальному провадженні № 0000178, у ОСОБА_1 виявлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, синець лівої скронево-виличної області. Ці тілесні ушкодження відносяться до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та могли утворитися від удару в ліву скронево-виличну ділянку тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути кисть руки, стиснена в кулак, чи інший предмет з подібною характеристикою (а.с. 13-17).

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Машівській ЦРЛ з 05.06.2009 по 12.06.2009 з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Про що свідчить копія медичної картки № 1158 стаціонарного хворого (а.с. 10-12).

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом положень ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди,відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України передбачено підстави звільнення від доказування, а саме, що лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

Суд констатує, що в даному випадку відсутній вирок суду, ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення відповідача ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, які би набрали законної сили.

Відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка певному факту при розгляді іншої справи не є обов`язковою для суду, та згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (у даному випадку до цивільної відповідальності).

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 заподіяну йому матеріальну шкоду завдану злочином на підставі статті 1166 ЦК України. Зазначеною нормою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Отже, з наведеного слідує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача з умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто за наявності усіх умов для настання цивільно-правової відповідальності.

Визначення моральної шкоди міститься у ст. 23 ЦК України, яка зазначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку за каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Сталою судовою практикою визначено, що, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

За відсутності належних доказів щодо причинно-наслідкового зв`язку між наявним у позивача тілесними ушкодженнями та подіями, які мали місце 03.06.2009 близько 19:00 год., суд дійшов висновку щодо безпідставності заявлених вимог.

Суд відхиляє покази свідків, оскільки ОСОБА_6 є дружиною позивача, натомість ОСОБА_8 не була очевидцем події.

З огляду на викладене, позивач не довів належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами свої позовні вимоги, а тому суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 15.09.1999, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , інші відомості відсутні.

Повний текст складено 12.04.2021 року.

Суддя С. М. Косик