н/п 2-з/490/84/2021 Справа № 490/2570/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2021 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача про визнання за ТОВ «Вердикт Капітал» право іпотеки на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 233,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м. в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01) та звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 233,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м. в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01), який належить ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №131Ф-07 від 22.10.2007 р. у сумі 1 201 763,18 грн. шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування вимог посилається на те, що 22.10.2007 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір №131Ф-07, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 950 000,00 грн.В той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 , між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір, предметом якого є нежитлові приміщення офісу-готелю №49 в м. Миколаєві по вул. Севастопольська.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.03.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредобанк» заборгованість в сумі 1 201 763,18 грн. Рішення суду наразі не виконано.

06.10.2010 року між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладений договір про відступлення прав вимоги. 15.02.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення права за Іпотечним договором, і зроблено запис про зміну іпотекодержателя в державному реєстрі іпотек (р/н обтяження 5908844). 01.08.2018 р. протоколом №01/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал».

15.10.2020 року позивачу стало відомо про відсутність запису про право власності на зазначене вище майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Миколаївської міської ради від 25.01.2012 року надано нежитловим приміщенням офісу-готелю нову адресу: АДРЕСА_1 , яке в подальшому 23.03.2012 р. вирішено оформити право власності за ОСОБА_3 27.07.2012 року Рішенням Миколаївської міської ради №762 вирішено оформити право власності на спірний об`єкт нерухомості за ТОВ «Континент-В». 31.10.2012 року ОСОБА_4 став власником вказаних вище нежитлових приміщень.

Посилаючись на те, що перехід права власності на предмет іпотеки від ОСОБА_3 до ТОВ "Континент-В", а потім до ОСОБА_1 не припинило іпотеку, і вказаний об`єкт є реконструйованим об`єктом нерухомого майна, який ОСОБА_3 передала в іпотеку ВАТ «Кредобанк», правонступником якого, а отже і новим кредитром та іпотекодержателем вказаного майна є ТОВ «Вердикт Капітал».

Одночасно з позовом, позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 233,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., опис : А-3 (І поверх та підвал) в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01), який належить ОСОБА_1 та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам - суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна.

Зазначають, що дії іпотекодателей ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 є очевидно недобросовісними, адже порушувалися умови договру іпотеки, оскільки предмету іпотеки за заявою ОСОБА_3 присвоюваався нова адреса, видавалося нове свідоцтво про право власності , присвоювався новий номер об`єкту нерухомості в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, а потім цей же предмет іпотеки вносився в статуний капітал ТОВ "Континент -В", директором якого був позичальник ( боржник за основним зобов`язанням) ОСОБА_2 , а в подальшому без згоди іпотекодержателя предмет іпотеки був відчужений ОСОБА_1 .

За аткого, кількість вчинених відносно предмета іпотеки дій, спрямованих на уникнення виконання зобов`язання, передбаченого кредитним договром та встановлених рішенням суду, свідчить , на думку заявника, про те, що можкть бути вчинені аналогічні дії по відчуженню спірного об1єкту, що призведед до того, що майнові інтереси ТОВ "Вердикт Капітал" не будуть захищені, а права не будуть реально відновлені.

При цьому зазначають, що оскільки забезпечення позову у заявлений спосіб повністю відповідає позовним вимогам , між ними існує необхідний матеріально-правовий зв`язок .При цьому такий спосбі не можуть завдати збитків відповідачу, а за такого пропозиції щодо зустрічного забезпечення не вностяться.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А.

08.04.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О.А.

Згідно з ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 3,4 ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно п.1 та 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Також судом враховано, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ , напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain margin of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

При розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача , на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наявність майнового спору між сторонами, обсяг позовних вимог, враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, викладені обставини дійсних правовідносин сторін, суд приходить до висновку, що вимоги про забезпечення позову підлягають задоволенню шляхом накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості загальною площею 233,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., опис : А-3 (І поверх та підвал) в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01), який належить ОСОБА_1 , оскільки наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді арешту на зазначене нерухоме майно, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду , або неможливо буде взагалі ефективне поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Що стосується вимог заяви про заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно, іншим особам - суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного нерухомого майна - то такі вимоги до задвення не підлягають, оскільки при накладенні обтяження на спірний об`єкт є зайвими, а аткож заявником не обгрунтовано в достатній мірі, яким чином заборона првеждення інших реєстраційних дій може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду .

Керуючись ст.ст.149-151 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.06 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти обтяження у вигляді арешту на житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 233,7 кв.м., житловою площею 51,8 кв.м., опис : А-3 (І поверх та підвал) в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 01), який належить ОСОБА_1 на підставі договру купівлі-продажу № 709 від 17.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО Юрловою Т.Г., технічного паспорту КП "Миколаївське МБТІ" від 21.12.2015 року, декларації Управління ДАБІ Миколаївської області про готовність об`єкта до експлуатації серії МК № 11 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Копії ухвали для негайного виконання надіслати до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та до Департаменту з надання адміністративних послуг.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО