Провадження № 2/742/727/21
Єдиний унікальний № 742/955/21
РІШЕННЯ
12 квітня 2021 року місто Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.О., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцької міської ради Чернігівської області про зняття арешту з будинку,-
Згідно відомостей наданих Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою вбачається, що в Реєстрі № 1 для реєстрації заборон виявлено такі записи: порядковий № 1670; в графі найменування банку, дата, №№ повідомлення «Прилуцький міськпромкомбінат»; дата накладення заборони «21.08.1958»; прізвище, ім`я та по батькові особи, отримавшої ссуду, місце його роботи і домашня адреса « ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ».
Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою повідомлено про те, що арешт може бути знято нотаріусом на підставі повідомлення від кредитора - Прилуцького міськпромкомбінату або його правонаступника про погашення заборгованості. У випадку неможливості надання такого повідомлення, держаний нотаріус рекомендувала звернутися до суду для вирішення питання зняття арешту з вищезазначеного нерухомого майна.
У судове засідання позивач не з`явився, проте його представник надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, справу просить розглянути у їх відсутності, а також подала клопотання про повернення 50% судового збору сплаченого при подачі позовної заяви у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте надав письмову заяву, в якій справу просить розглянути у його відсутності, по суті заявленого позову не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав.
-Згідно повідомлення №38/01-16 від 21.01.2021 наданого Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою вбачається, що в Реєстрі № 1 для реєстрації заборон Прилуцької міської державної нотаріальної контори виявлено такі записи: порядковий № 1670; в графі найменування банку, дата, №№ повідомлення «Прилуцький міськпромкомбінат»; дата накладення заборони «21.08.1958»; прізвище, ім`я та по батькові особи, отримавшоїссуду, місце його роботи і домашня адреса « ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 »;
Згідно довідки, виданої КП Прилуцьке МБТІ № 284 від 12.02.2021 вбачається, що будинок за адресою АДРЕСА_1 на момент накладення заборони Прилуцьким міськпромкомбінотом, станом на 21.08.1958 належав на праві власності ОСОБА_2 (перший чоловік матері позивача), і до моменту внесення заборони відчуження (до 03.05.2006) право власності на будинок переходило неодноразово, а саме: згідно Рішення Народного суду м.Прилуки від 15.05.1962, право власності на вказаний будинок поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по Ѕ частці (а.с.10); згідно договору купівлі-продажу від 24.05.1962, що посвідчений нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Степашко за № 2546, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_6 купила Ѕ частину будинку, таким чином ОСОБА_5 стала єдиним власником будинку (а.с.11-12); згідно договору дарування від 19.11.1971, що посвідчений нотаріусом Прилуцької державної нотаріальної контори Фесик Н.В. за № 5501, ОСОБА_5 подарувала 1/3 частину будинку своєму чоловіку ОСОБА_3 , який після смерті дружини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) прийняв спадщину на 2/3 частини будинку і таким чином став єдиним власником будинку (а.с.13-14).
Згідно архівної довідки від 16.02.2021, виданої Прилуцькою міською радою у відповідь на адвокатський запит, документи Прилуцького міськпромкомбінату знаходяться в архівному фонді, що свідчить про ліквідацію підприємства, однак жодних відомостей про отримання та/або погашення позики ОСОБА_2 не виявлено, окрім того відомості щодо дати ліквідації підприємства та наявності правонаступників у документах архівного відділу Прилуцької міськради відсутні (а.с.15).
Прилуцький міськпромкомбінат (особа, в інтересах якої накладено арешт на майно), ліквідований без правонаступників, а всі документи Прилуцького міськпромкомбінату передані та зберігаються в архівному відділі Прилуцької міської ради.
Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно з ч.1 ст.509, ст.526 ЦК України, зобов`язанням єправовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу I книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦКУ), переданням відступного (ст.600 ЦКУ), зарахуванням (ст.601 ЦКУ), за домовленістю сторін (ст.604 ЦКУ), прощенням боргу (ст.605 ЦКУ), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦКУ), неможливістю виконання (ст.607 ЦКУ), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Відповідно до приписів ст.575 ЦК України та ст.1 ЗУ "Про іпотеку", іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1ст.3 ЗУ "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3 ЗУ "Про іпотеку").Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абз.2 ч.1 ст.17 ЗУ "Про іпотеку"). Аналогічний висновок міститься в Постанові ВС від 15.05.2017, справа № 643/4395/16-ц.
Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики абоза рішенням суду.
Відповідно до ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 вказаного Закону, державна реєстрація проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства;позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику;відповідачем у справі є, боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином, існуючий на даний час арешт повністю унеможливлює реалізацію позивачем своїх законних прав на отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна, житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та провести державну реєстрацію припинення обтяження, але у зв`язку з тим, що нотаріусу не може бути надано повідомлення кредитора в зв`язку з його ліквідацією без правонаступника, вирішити питання про зняття заборони відчуження об`єкту нерухомості шляхом позасудового врегулювання не має можливості, а тому суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з буд. АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером обтяження 3664380, проти чого не заперечує і представник відповідача.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.142, 247, 263-268, 354 ЦПК України,
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд.
Суддя: О.Ільченко