ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Херсон

номер справи: 648/3121/20

номер провадження: 22-ц/819/427/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.В.,

секретар Автонагова Ю.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області в складі судді Строілова С.О. від 01 грудня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила суд: зняти арешт з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 203), власником якого є ОСОБА_2 , який накладений за заявою серії та номер: 5529 від 25.05.2001, виданою Білозерською державною виконавчою службою.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 є власником вказаного домоволодіння, на підставі договору довічного утримання від 23.03.1994 року. При укладенні договору довічного утримання на домоволодіння було накладено обтяження, яке припинено 07.08.2020 державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори, на підставі свідоцтва про смерть, виданого 20.06.1997 Чорнобаївською сільською радою.

Разом з тим, відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно свідчать, що належне позивачу майно обтяжено 29.01.2001, суб`єктом обтяження зазначено ОСОБА_2 .

Досудові дії позивача не призвели до зняття арешту, оскільки виконавча служба надала відповідь про відсутність відносно ОСОБА_2 виконавчого провадження. Відомості про обтяження 06.07.2006 внесені Білозерською державною нотаріальною конторою, проте на запит адвоката щодо надання заяви виконавчої служби, як підстави для обтяження, державним нотаріусом було відмовлено. Наведене також унеможливлює визначити боржника, який має бути відповідачем. Наявність арешту порушує права позивача на володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном.

Рішенням Білозерського суду Херсонської області від 01 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2020 року повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та зняти арешт з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 203), власником якого є ОСОБА_2 , що накладений за заявою, серії та номер: 5529 від 25.05.2001 року, яка видана Білозерською державною виконавчою службою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд під час ухвалення вказаного рішення неповно дослідив обставини справи, не розглянув заяву про забезпечення доказів, яка була подана разом із позовною заявою, дійшов помилкового висновку щодо неналежного відповідача, відсутності у позивача перешкод розпоряджатися майном. Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що суд при розгляді справи допустився формалізму, що суперечить принципу верховенства права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від начальника Білозерського районного відділу ДВС надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без участі представника віддліу, рішення прийняти на розсуд суду, та повідомляє, що перевіркою бази АСВП (пошук ВП/ВД спец розділ, електронний архів) виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_2 не знайдено.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що за договором довічного утримання від 23.03.1994 ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2 , належний їй на праві особистої власності жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . При укладенні договору довічного утримання на домоволодіння було накладено обтяження, яке припинено 07.08.2020 державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори на підставі свідоцтва про смерть виданого 20.06.1997 Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Разом з тим, із відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що належне позивачу майно обтяжено 29.01.2001, суб`єктом обтяження зазначено ОСОБА_2

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зняття арешту з майна , врегульовано ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до вимог якої:

1. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

2. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

3. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

4. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Підстав для зняття виконавцем арешту з домоволодіння, належного позивачу, за наведеною нормою не встановлено. Виконавча служба підтвердила, що виконавче провадження, відносно ОСОБА_2 не знайдено та суду першої інстанції повідомила, що встановити за яким саме виконавчим провадженням прийнято рішення про арешт майна належного позивачу неможливо, у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби. Представник позивача зазначає про відсутність у позивача обов`язків боржника. Обставини справи та надана представником відповідача інформація не свідчить про наявність у ОСОБА_2 підстав для оскарження дій, бездіяльності державного виконавця. Отже, у позивача відсутній іншій спосіб захисту свого праву ніж звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.

З витягів з Державних реєстрів вбачається, що підставою для державної реєстрації обтяження є: заява, серія та номер: 5529, виданий 25.05.2001, видавник: Білозерська державна виконавча служба /а.с.8 зв.с./. Крім того, особа, майно/права якої обтяжуються зазначений ОСОБА_2 /а.с.8 зв.с./. При цьому майном, яке обтяжено є домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.7-9/.

Отже, висновки суду першої інстанції, що зазначені обставини не є перешкодою для розпорядження позивачем належним йому нерухомим майном є помилковими, враховуючи, що майно (домоволодіння), яке обтяжено, належить ОСОБА_2 .

Судом апеляційної інстанції за ухвалою суду про витребування доказів вищезазначена заява, як підстава внесення запису про обтяження, була витребувана. Так, Державним нотаріальним архівом Херсонської області на виконання ухвали суду про витребування доказів надана належним чином засвідчена копія витягу зі справи №11-25, Реєстр заборон 1993-1999-2002 Білозерської держнотконтори» з якої вбачається, що за порядковим номером 46 наявний запис від 29.05.2001: « Білозерка, виконавча служба; ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ». Проте, заява державної виконавчої служби, яка стала підставою для обтяження, суду не була надана жодним органом.

З витягу з Державного реєстру, окрім вищенаведеної підстави для внесення запису про обтяження, відомостей про суб`єкта обтяження вбачається дата та час державної реєстрації: 06.07.2007, державний реєстратор Чехутська К.Ю, Херсонська міська рада /а.с.8зв.с./ Проте, з листа в.о. керуючого справами виконавчого комітету міської ради, начальника юридичного відділу А. Щербина за № 8-9039-11/12 від 27.10.2020 вбачається, що відповідно до вимог закону, державним реєстратором під час проведення реєстраційних дій, на виконання вимог законодавства у сфері державної реєстрації, перенесено записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до відкритого розділу на об`єкт нерухомого майна; державний реєстратор використовує відомості Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є невід`ємною архівною складовою Державного реєстру прав відповідно до Закону та не є розпорядником заяви серії та номер: 5529 від 25.05.2001, виданою Білозерською державною виконавчою службою у паперовій формі /а.с.30/.

Враховуючи вищевикладене та дані витягу з Державного реєстру, які свідчать, що підставою для обтяження була вищенаведена заява державної виконавчої служби, відсутні підстави для висновку, що відділ ДВС не може бути належним відповідачем по справі, а отже протилежний висновок суду першої інстанції на думку судової колегії є помилковим.

Крім того, колегія суддів вважає за можливе звернути уваги, що з 2001 року, протягом 19 років, будь-якою юридичною чи фізичною особою не здійснено дій щодо виконання тих дій, які були підставою для заяви (повідомлення) серії та номер: 5529 від 25.05.2001 щодо обтяження майна.

За роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Вищевикладені обставини справи свідчать, що позивач позбавлений можливості захистити своє майнове право у спосіб іншій ніж ним обраний, а тому з урахуванням доказів наданих суду першої та апеляційної інстанції, належної їх оцінки наявні підстави для задоволення позову.

Представник позивача зазначила, що не порушує питання про стягнення судових витрат за даним позовом, а тому колегія суддів їх не вирішує.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому рішення суду, як таке, що ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 01 грудня 2020 року скасувати, ухвалити нове судове рішення. Позов задовольнити.

Зняти арешт з домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 203), власником якого є ОСОБА_2 , який накладений за заявою серії та номер:5529 від 25.05.2001, виданою Білозерською державною виконавчою службою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 09 квітня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська