ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/635/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/26077/20 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року (суддя Палінчак О.М., повне судове рішення складено 27 січня 2021 року) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) вказувало, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 07.09.2011 та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, який в подальшому було збільшено до 28000 грн. Позивач зазначав, що ним виконані взяті на себе зобов`язання за Договором, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 04.10.2020 у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 58036,99 грн, з яких: 52417,75 грн заборгованість за тілом кредиту та 5619,24 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 58036,99 грн заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.09.2011 та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по договору б/н від 07.09.2011 року в сумі 28 000 грн. 00 коп. та 1 014 грн. 11 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24417,75 грн та за простроченими відсотками, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати зазначене рішення в цій частині та ухвалити нове про задоволення вимог Банку в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, адже відповідач поставив свій підпис саме в заяві позичальника, яким засвідчив, що він згідний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Крім того, апелянт вказує, що відповідач підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено: базова відсоткова ставка за користуванням кредитом -2,5%, розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів та комісії, тобто сторонами при укладені кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Банк зазначає, що договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався, не визнавався недійсним, тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору. Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Апелянт також посилається на те, що оскільки в матеріалах справи наявна Довідка з зазначенням розміру відсоткової ставки, пені та штрафів, яка підписана відповідачем, тому правові висновки, що містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 застосовані бути не можуть.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що апелянтом оскаржується рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В решті рішення сторонами не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем дотримання при укладенні кредитного договору вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме узгодження такої істотної умови договору, як розмір відсотків за користування кредитними коштами. А тому підлягає до стягнення лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28000 грн. максимального кредитного ліміту, що був встановлений за кредитною картою відповідача.

Встановлено, що учасниками справи не оскаржується судове рішення в частині стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості в сумі 28000грн., а тому рішення в цій частині не підлягає апеляційному перегляду.

Разом з тим, з підставами відмови суду першої інстанції у задоволенні решти позовних вимог колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір 07 вересня 2011 року, що підтверджується письмовою Заявою, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачем.

У цій Заяві ОСОБА_1 засвідчив, що ознайомився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, що були надані для ознайомлення у письмовому вигляді, і виявив бажання оформити на своє ім`я кредитку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 500 грн (а.с. 14).

Також, як вбачається із матеріалів справи, до позову Банком надано Заяву позичальника, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг; копію наказу №СП-2010-256 від 06.03.2010 «Про затвердження Умов та правил надання банківських послуг для ПриватБанку та всіх дочірніх банків; розрахунки заборгованості; виписку по рахунку ОСОБА_1 ; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідку про видачу ОСОБА_1 кредитних карт по кредитному договору.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не було надано оцінку Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана ОСОБА_1 , в якій узгоджена базова процентна ставка за кредитом в розмірі 2,5% на місяць (а.с.15).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 04.10.2020 утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становить 58036,99 грн. з яких: 52417,75 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5619,24 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Встановлено, що у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 07.09.2011 сторонами узгоджено умови такого кредитування: вид кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами , порядок нарахування та розмір неустойки і порядок нарахування і розмір штрафу та комісії за порушення строків погашення заборгованості.

А тому суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про неузгодженість між сторонами розміру відсоткової ставки за користування відповідачем кредитними коштами, що стало підставою для відмови у стягненні заборгованості по відсоткам.

Разом з тим, встановлено, що Банком в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано доказів того, що за умови нарахування відсотків в розмірі 2,5% на місяць відповідно до умов укладеного договору з ОСОБА_1 у останнього наявна заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами в розмірі 5619,24 грн.

Як слідує із розрахунків заборгованості за договором №б/н від 07.09.2011 при нарахуванні банком відсотків за користування ОСОБА_1 кредитом в розмірі 2,5 % на місяць за період з 07.09.2011 по 31.05.2015 заборгованість по відсотках відсутня; в подальшому за період з 01.06.2015 по 31.08.2020 заборгованість позичальника по відсотках нарахована банком за відсотковою ставкою 3,4%, 3,5%, 3,6 % на місяць, що не відповідає умовам договору, а Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою кредитного договору.

А тому, позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках не підлягають задоволенню з підстав недоведеності саме наявності такої заборгованості, а доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права щодо відмови у стягненні відсотків з підстав не доведеності укладення між сторонами кредитного договору на умовах сплати відсотків за користування кредитними коштами є такими, що заслуговують на увагу.

Також, судова колегія вважає, що відсутні належні докази того, що у ОСОБА_2 при стягненні судом першої інстанції 28000 грн. заборгованості за тілом кредиту, наявна ще заборгованість за тілом кредиту саме в розмірі 24417,75 грн.

Адже, як вбачається із розрахунків та виписки по рахунку ОСОБА_1 , у відповідача з 07.09.2011 по 31.05.2015 року відсутня заборгованість по кредитному договору. А за період з 01.06.2015 року по 04.10.2020 року ОСОБА_1 отримав 63462,95 грн кредитних коштів, за цей же період Банком було погашено за рахунок кредиту 77035,02 грн. відсотків, нарахованих за базовою відсотковою ставкою відповідно 3,4%, 3,5%, 3,6 % в місяць (в порушення умов кредитного договору № б/н від 07.09.2011) та повернуто позичальником 103484,71 грн.

Оскільки у суду відсутні спеціальні знання для визначення суми відсотків, виходячи з розміру відсоткової ставки 2,5% в місяць, що узгоджено сторонами при укладенні кредитного договору з врахуванням періодичного виконання позичальником своїх зобов`язань та ненадання Банком відповідного розрахунку для підтвердження суми відсотків саме розмірі 2.5% в місяць, що є необхідним для математичного визначення наявності розміру заборгованості, тому судова колегія вважає що у задоволенні вимоги Банку про стягнення із відповідача 24417,75 грн заборгованості за кредитом слід відмовити.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при відмові у стягнення заборгованості по відсоткам порушено вимоги ст. 1048 ЦК України та ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», судова колегія їх вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Адже, як вбачається із позовної заяви, АТ КБ «Приватбанк» не заявляло вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитними коштами на рівні облікової ставки Національного банку України та позивачем не надано суду першої інстанції відповідного розрахунку заборгованості. За таких обставин у суду були відсутні підстави для стягнення з відповідача процентів в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

З врахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку про зміну в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції мотивів відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 24417,75 грн. та 5619,24 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає, оскільки судом апеляційної інстанції змінено лише мотиви відмови у зазначених позовних вимогах.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай