ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 04 січня 2021 року, постановлену суддею Савченко Л.І.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ; стягувач: Акціонерне товариство «Банк Український Капітал»,

в с т а н о в и в:

20.12.2020 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. звернувся в суд із вказаним поданням, у якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л. перебуває зведене виконавче провадження №62234858, до складу якого входять ВП №62226358 та ВП №62226252 із примусового виконання наказів Господарського суду Полтавської області №917/1552/19 від 16.04.2020 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Український Капітал» заборгованості в розмірі 615 026,55 грн. та 2 306,35 грн. судових витрат. Боржник, належним чином повідомлений про початок примусового виконання судових рішень, ухиляється від обов`язку їх виконання.

У межах ЗВП №62234858, відкритого стосовно боржника ОСОБА_1 , установлено, що йому належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Добровільно доступ до майна боржник не надає, тому приватний виконавець вважає єдиним можливим способом організації виконання наказів господарського суду примусове проникнення до квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Вважає допустимим та виправданим обмеження права власності боржника задля цілей виконавчого провадження та гарантування виконання судових рішень. При цьому, в результаті примусового проникнення до житла боржника права неповнолітніх у будь-який інший спосіб порушені не будуть.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.01.2021 подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. про надання дозволу на примусове проникнення до житла задоволено.

Надано дозвіл на примусове проникнення до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , для проведення виконавчих дій по виконанню виконавчого провадження №62234858.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що приватним виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, як можливого способу виконання судових наказів.

Із вказаною ухвалою суду не погодилася боржник ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати.

Заперечує твердження приватного виконавця про те, що він, ОСОБА_1 , ухиляється від виконання судового рішення та повідомляє про часткову сплату заборгованості в межах ВП №622344858, що підтверджується дублікатами квитанцій з ПАТ «ПриватБанк» та скрін оплати в системі банку ПУМБ-онлайн про переказ коштів на рахунок приватного виконавця, копії яких ним приєднані до апеляційної скарги.

Доводить, що приватний виконавець завчасно не повідомляв його, як боржника у виконавчому провадженні, про день та час проведення виконавчих дій, а тому він з поважних причин не допускав приватного виконавця за місцем свого проживання. Зокрема, 25.11.2020 він, ОСОБА_1 , разом із дружиною перебував за межами міста у своїх родичів, а тому не міг негайно повернутися в місто; 17.12.2020 знаходився вдома на самоізоляції та лікуванні з діагнозом «пневмонія» та позитивним тестом на COVID-19, що підтверджується медичними довідками, приєднаними до апеляційної скарги. В обох випадках боржник у телефонному режимі повідомляв приватного виконавця про поважність причин, що унеможливлюють доступ до приміщення.

Посилаючись на положення Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, Конституцію України (ст.30), якими гарантовано недоторканість житла, доводить, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою із усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби його виконання.

Зазначає, що квартира, а також наявне у ній майно, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому оскаржуване судове рішення, порушує не тільки його права, як боржника у виконавчому провадженні, але і його дружини. Тоді як опис майна без виділення часток у спільній сумісній власності порушує права та законні інтереси членів його родини.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

07.04.2021 до апеляційного суду надійшло клопотання приватного виконавця Скрипника В.Я. про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмету спору. Заявлене клопотання мотивовано тим, що 05.03.2021, з метою перевірки майнового стану боржника, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 ., на час виходу за вказаною адресою в присутності ОСОБА_1 виконавцем перевірено його майновий стан на предмет наявності в квартирі рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення на виконання рішення суду, про що складено акт від 05.03.2021 за підписом боржника, копія якого приєднана до заявленого клопотання.

Приватний виконавець Скрипник В.Л. просить проводити розгляд справи за його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у прохальній частині апеляційної скарги просить проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в частині відмовлених позовних вимог, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції установлено та підтверджується матеріалами справи, що наказами Господарського суду Полтавської області від 16.04.2020 №917/1552/19: стягнуто солідарно із ТОВ «Акуба», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ Банк «Український капітал» 475 533,38 грн. заборгованості за кредитом, 104 002,39 грн. пені за порушення строків погашення кредиту, 13 047,70 грн. 3% річних за порушення строків погашення кредиту, 22 437,25 грн. інфляційних за порушення строків погашення кредиту, 05,83 грн. 3% річних за порушення строків сплати процентів за користування кредитом./а.с.6/; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Український капітал» 2 306,35 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору./а.с.7/

Постановами приватного виконавця Скрипника В.Л. від 02.06.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 16.04.2020 №917/1552/19 та об`єднано виконавчі провадження ВП №62226252, ВП №62226368 у зведене виконавче провадження №62234858./а.с.12,13,14/

Постановою приватного виконавця від 02.06.2020 ВП №6226252 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , та всіх інших відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (в тому числі і розрахункові рахунки призначені для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів), та належать боржнику ОСОБА_1 , в межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди правного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 679 615,88 грн./а.с.16/

Постановою приватного виконавця від 23.07.2020 ВП №6222252, за заявою боржника ОСОБА_1 від 10.07.2020, знято арешт з грошових коштів, що містяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 (розрахунковий рахунок призначений для виплати пенсії) в АТ КБ «ПриватБанк./а.с.17-21, 22/

На запити приватного виконавця: ДФС України листом від 02.06.2020 №80895324 повідомила про відсутність інформації щодо сум доходу, нарахованого ОСОБА_1 /а.с.28/; ПФУ України листом від 02.06.2020 № надано відомості про розмір пенсії боржника ОСОБА_1 , що складає 4 885,40 грн./а.с.26/; МВС України листом від 02.06.2020 №80895350 надано інформацію про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів/а.с.30/

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 ./а.с.23,24/

Головне управління Держпродспожив служби в Полтавській області за вих.№01-27/13/4845 від 30.06.2020 повідомило про відсутність техніки за ОСОБА_1 /а.с.32/

Згідно актів приватного виконавця від 25.11.2020 та 17.12.2020, останнім здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки майнового стану. В квартирі перебували особи, проте добровільно доступу до квартири не надано, двері ніхто не відчинив, відтак перевірити майновий стан боржника не вдалося. На телефонний дзвінок приватного виконавця за номером телефону боржника №,1 у доступі до помешкання відмовлено./а.с.42-43,44-45/

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що приватним виконавцем вживалися всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання судових наказів, від добровільного виконання яких боржник ухиляється. Наведене є обґрунтованою підставою для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, як можливого способу виконання судових наказів.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із ухвалою суду та переоцінки доказів.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обов`язків і прав виконавців. Пунктом 4 частини 3 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.19 Закону «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Статтею 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага, що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 за №4-рп/2011.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №757/41727/19-ц.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що законодавцем забезпечено баланс прав та обов`язків як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Із матеріалів справи вбачається, що зведене виконавче провадження №62234858 з примусового виконання наказів Господарського суду Полтавської області від 16.04.2020 №917/1552/19, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Український Капітал» заборгованості в розмірі 615 026,55 грн. та 2 306,35 грн. судових витрат триває з 02.06.2020.

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень, дані щодо яких є відкритими для сторін виконавчого провадження, ЗВП №62234858 стосовно боржника ОСОБА_1 триває, розмір заборгованості (615 026,55 грн. та 2 306,35 грн. судових витрат) не змінився.

Доводи апеляційної скарги про розпочате боржником добровільне виконання судових наказів, не спростовують відомості відкритих даних АСВП стосовно наявності невиконаних зобов`язань, що понад вісім місяців перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця, та не звільняють боржника від обов`язку їх виконання в розмірі, заявленому до стягнення.

Надані боржником дублікати квитанцій з ПАТ «ПриватБанк» та скрін ПУМБ-онлайн про переказ коштів, апеляційним судом до уваги не приймаються, як такі, що не є належними та допустимими докази в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України. Оскільки за містом наведених платіжних документів не можливо ідентифікувати особу платника, дати вчинення переказів та їх зарахування на належні рахунки приватного виконавця в рахунок погашення заборгованості в межах ЗВП №62234858 стосовно солідарного боржника ОСОБА_1 . До того ж загальний розмір таких платежів, за умови їх зарахування в погашення боргу, що склав 69 627,31 грн., є неспівмірним до загального розміру заборгованості в розмірі 617 332,90 грн., а тому не впливає на обґрунтованість подання приватного виконавця.

Доводи боржника щодо відсутності належних доказів, які б підтверджували факт його умисного ухилення від добровільного виконання судових рішень та обізнаності про виконавчі дії, апеляційним судом до уваги не приймаються, як неспроможні. По-перше, матеріалами зведеного виконавчого провадження підтверджується, що боржник був обізнаний про примусове виконання судових наказів та звертався до приватного виконавця із заявою стосовно вжитих щодо нього заходів їх примусового виконання (накладення арешту на банківські рахунки); по-друге, про вчинення виконавчих дій, зокрема, необхідності входження приватного виконавця до житла боржника, останнього було повідомлено в телефонному режимі.

Таким чином районний суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника. Твердження боржника про відсутність за місцем його проживання майна, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості, на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та відхиляються апеляційним судом, як неспроможні. Вчинення виконавчих дій шляхом входження до житлових та інших приміщень боржника, проведення в них огляду спрямоване саме на виявлення належного боржникові майна, на яке згідно із законом можливо звернути стягнення, його опису, подальшої реалізації та погашення заборгованості перед стягувачем.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи боржника, що квартира, а також наявне у ній майно, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, регулюється ст.443 ЦПК України та не пов`язане із предметом розгляду в цій справі.

Інших довдоів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що приватним виконавцем надано належні і допустимі докази про те, що ним вчинено всі можливі дії в ході примусового виконання виконавчого провадження, а тому у суду наявні законні та обґрунтовані підстави для надання дозволу для примусового проникнення до житла боржника.

Стосовно заявленого приватним виконавцем клопотання про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, колегія суддів зазначає наступне.

Вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи регламентовано Розділом VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)». При цьому, норма статті 439 ЦПК України, дія якої пов`язана із судовим контролем за виконанням судових рішень, не кореспондується із положеннями статті 255 ЦПК України (підстави закриття провадження у справі) Розділ ІІІ «Позовне провадження».

З огляду на викладені норми процесуального права, колегія суддів зазначає, що добровільне виконання боржником ухвали суду першої інстанції не є підставою для закриття провадження у справі за поданням приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, який не відмовився та не відкликав подану ним апеляційну скаргу.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.04.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська