ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2089/21 Справа № 185/6566/20 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року

по справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2020 року до Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії спрямовагі на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,10 кв.м. та транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити не можливим виконання рішення суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини: трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,10 кв.м., та транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до нього про поділ спільного сумісного майна подружжя в частині заборони йому та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову у вказаній частині відмовити.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності, визнання договору недійсним, включення автомобіля до спільного сумісного майна подружжя, скасування державної реєстрації, витребування та повернення транспортного засобу, просить залишити без змін ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, про можливість застосування заходів забезпечення позову з огляду на те, що між сторонами виник спір й те що вказане майно перебуває у володінні відповідача, який не позбавлений права розпорядитися вказаним майном на власний розсуд, то невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому на вказане спірне майно слід накласти заборону відчуження, що є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами.

Але з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

30 жовтня 2020 року до Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії спрямовагі на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,10 кв.м. та транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя та предметом позову. Відповідач може здійснити відчуження вказаного майна третім особам, що в свою чергу унеможливить належний захист прав та інтересів позивача, та фактичне виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Предметом спору у цій справі є поділ спільного сумісного майна подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про можливість застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції зобов`язаний був з`ясувати, хто є власник автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 .

Позивачем, до матеріалі справи не надано доказів на підтвердження своїх вимог щодо забезпечення позову в частині забезпечення позову автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 .

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , виданого 16 січня 2013 року автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_3 .

При цьому зазначена особа не була залучена до участі у справі у будь-якому процесуальному статусі.

Таким чином, судом першої інстанції порушую право власності третіх осіб,а саме власника автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини справи та не досліджено матеріали справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, що мають значення для вирішення справи та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам закону.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року - скасувати в частині заборони ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 . В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя в частині заборони ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2020 року - скасувати в частині заборони ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 .

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя в частині заборони ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам здійснювати дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб 1/2 частини транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова