Справа №297/1858/21
19 серпня 2021 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фейіра О. О., при секретарі судового засідання Радзецькій Ю.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства "Керамнадра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні,
ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до спільного підприємства "Керамнадра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю", про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 17 186, 00 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в сумі 115 200 грн..
Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що з 03 лютого 2015 року по 30 листопала 2018 року він перебував у трудових відносинах з СП "Керамнадра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, та 30 листопада 2018 року був звільненй на підстві ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Однак, на день його звільнення йому не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану щорічну відпустку в сумі 17 186, 30 грн.. Разом з тим, оскільки на день його звільнення з ним не було проведено остаточний розрахунок, вважає, що з відповідача в його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на день звернення до суду складає 115 200 грн.. А тому, просить суд стягнути з Спільного підприємства "Керамнадра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в його користь 17 186, 00 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь період затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 115 200 грн..
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечив (а. с. 32).
Представник відповідача, який про день, час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлявся, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи, про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задоволити, виходячи з наступного.
Як встановлено з матеріалів справи, з 03 лютого 2015 року ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з СП "Керамнадра" у формі товариства з обмеженою відповідальністю та наказом №156-к від 27 листопада 208 року був звільнений за власим бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 12-25).
Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 166 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Однак, як встановлено з матеріалів справи, в день звільнення ОСОБА_1 виплату всіх сум, що належать останньому, відповідачем здійснено не було.
Згідно розрахункового листка, борг по виплаті нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу ОСОБА_1 станом на кінець листопада 2018 року становить 17 186, 30, грн. (а.с. 26).
Відповідно до ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності
При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 ( 100-95-п ) (з наступними змінами і доповненнями).
Відповідно до абз. 3 п. 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 року, у всіх інших випадках збереження заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана відповідна виплата.
Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що позивача ОСОБА_1 звільнено з роботи 30 листопада 2018 року, враховуючи заробітну плату останнього за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню - жовтень 2018 року та вересень 2018 року (5 648, 41 грн. + 6 481, 59 грн. = 12 130 грн.), середньомісячна заробітна плата останнього становить (12 130, 00 грн. : 2 міс. = 6 065 грн.) 6 065 грн. (а.с. 26).
Враховуючи, що на час звільнення позивача ОСОБА_1 і до дня його звернення з позовом до суду, відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, враховуючи середньомісячну заробітну плату останнього - 6 065 грн. та період затримки, виходячи з наступного дня після звільнення по дату звернення з позовом до суду (19 місяців), суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача (6 065 грн Х 19 міс. = 115 200 грн) 115 200 грн. середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день звернення позивача з позовом до суду.
Разом з тим, суд враховує, що будь-яких заперечень з приводу суми середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні, яку просить стягнути позивач, від відповідача не надходило.
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 при пред`явленні позову в частині позовних вимог про стягненнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 908, 00 гривень.
Разом з тим, суд вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача 1 152, 00 грн. судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду в частині позовних вимог про стягнення середнього заробіку за весь час затримки розрахунку при звільненні (а. с. 28).
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати не більше ніж за один місяць, в розмірі 5 648, 41 грн..
Керуючись ст.ст. 47, 117, 166, 183 КЗпП, ст. ст. 141, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Рішення в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати не більше ніж за один місяць, в розмірі 5 648 (п`ять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 41 коп. підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Фейір О. О.