Єдиний унікальний номер 243/8684/19
Номер провадження 22-ц/804/1926/21
Єдиний унікальний номер 243/8684/19
Номер провадження 22-ц/804/1926/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

секретар Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 03 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат у порядку спадкування(суддя першої інстанції Гусинський М.О.),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення грошових коштів суми страхових виплат у розмірі 45 737 грн. 38коп., які належать йому у якості спадщини.

Рішенням Слов`янського міськрайнного суду Донецької області від 03 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат в порядку спадкування відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно є необґрунтованим, ухваленим при істотному порушенні норм процесуального та матеріального права, суттєво порушені принципи об`єктивності, неупередженості цивільного судочинства, рівності всіх учасників судового процесу, неповноти встановлення та неправильності установлення судом обставин, які мають значення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він, як позивач у справі, не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення. Крім того, посилається на те, що копія ухвали про відкриття провадження у справі на його адресу судом не надіслано, що у сукупності з позбавленням його права на участь в судовому розгляді справи унеможливило реалізацію ним його процесуальних прав при розгляді справи в суді першої інстанції.

Також, посилаючись на положення ч. 4 ст. 178 ЦПК України, вказує, що відповідач не надіслав на його адресу копію відзиву та доданих до нього документів одночасно з надсиланням їх до суду. Електронний лист з сайту Слов`янського відділення ФССУ в Донецькій області від 30 серпня 2019 року з вкладенням проектом документу під назвою «Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 від 28.07.2019 року», який надійшов на його неофіційну електронну адресу, ніким не підписаний, не засвідчений. Інших поштових відправлень він не отримував. Також в порушення п. 12 ч. 2 ст. 197 ЦПК України судом не встановлено йому строк для подання відповіді на відзив та заперечення, що в сукупності з проведенням судового засідання з розгляду справи по суті безпосередньо після проведення підготовчого засідання суд повторно, на думку заявника, позбавив його права подавати докази.

Крім того, посилається на те, що при ухваленні судом рішення у справі проігноровані його доводи на обґрунтування позовних вимог та докази, зазначені у позовній заяві на їх підтвердження.

Встановивши обставини справи, викладені у мотивувальній частині судового рішення, на підставі яких, в результаті неправильного застосування норм матеріального права, неповноти та неправильності встановлення судом обставин, які мають значення для справи, суд дійшов помилкового висновку, що його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги заявником зводились до незаконності припинення виплати страхових платежів у зв`язку із скасуванням довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи. Заявник наголошує, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп ФССУ на підконтрольній Україна території, та його проживання на окупованій території, тому позивач, як спадкоємець, відповідно до ст. 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував всі доводи апеляційної скарги. Просив рішення залишити без змін. Вказував що у позивача відсутні правові підстави для отримання від відповідача страхових виплат у розмірі 45 737 грн. 98 коп. за період з 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року, оскільки не доведено факт наявності заборгованості, яка може бути включена до спадщини, свідоцтво про право на спадщину за спірний період відсутнє.

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2019 року скасовано на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Донецького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

18 червня 2021 року цивільна справа № 243/8684/19 надійшла до Донецького апеляційного суду (м. Бахмут).

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_2 перебував на обліку у Жданівському міському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області з 01.04.2001 р., та мав зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що було отримано 25.11.1994р., - до жовтня 2014р.

У період з жовтня 2014р. по листопад 2016р. ОСОБА_2 знаходився на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Волноваському відділенні УВД ФССУ в Донецькій області на підставі заяви та довідки ВПО № 1438-009892 від 23.12.2014р. з 01.10.2014р. по 30.11.2016р. (а.с.18)

29.01.2018р. довідка ВПО ОСОБА_2 була скасована (а.с.14).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жданівка Донецької області (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ) (а.с.7).

ОСОБА_1 звернувся до УІД ФССУ в Донецькій області із заявою про виплату йому, як спадкоємцю ОСОБА_2 , страхових виплат (а.с.10-11).

На звернення ОСОБА_1 , УВД ФССУ в Донецькій області листом від 24.04.2019р. №01-04/15-583 та листом від 24.04.2019р. №К-01-04/19-176 надало відповідь, що сума недоотриманих щомісячних страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01.12.2016р. по 31.01.2018р. становить 42486,76 грн. (а.с.20,21)

На звернення приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Пахниць Н.В. від 19.03.2019р. №144/02-14, Слов`янське відділення УВД ФССУ в Донецькій області листом від 27.03.2019р. №04-21/977 надало відповідь, що з грудня 2016р. по 22.11.2018р. ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщена особа до відділень Фонду за продовженням щомісячних страхових виплат не звертався та страхові виплати за цей період не нараховувалися (а.с.19).

30.05.2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пахниць Н.В., було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2 його онуку позивачу ОСОБА_1 .

У пункті 4 свідоцтва зазначено, що спадкове майно складається з: невиплачених страхових виплат в УВД ФССУ в Донецькій області, у сумі 42 486,76 грн. Належність недоотриманих (невиплачених) страхових виплат померлому підтверджується довідкою УВД ФССУ в Донецькій області від 24.04.2019р. № 01-04/15-583 (а.с.8).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, а також Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). У зв`язку з тим, що на час розгляду справи не були надані докази на підтвердження поновлення ОСОБА_2 на обліку у відповідача як особи, яка має право на отримання страхових виплат після 29 січня 2018 року та про нарахування йому страхових виплат за період з 29 січня 2018 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для отримання страхових виплат у розмірі 45 737 грн. 98 коп. за вказаний період.

Апеляційний суд з даним висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Згідно статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина перша статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не має право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Закон України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Статтею 40 вказаного Закону (в редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

Спадкодавець ОСОБА_2 перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Волноваському відділенні ФССУ в Донецькій області, проте з грудня 2016 року страхові виплати ОСОБА_2 . Волноваським відділенням були припинені у зв`язку зі скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення сум недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2018 року по день смерті, суд, враховуючи те, що припинення страхових виплат відбулось по причині скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи від 23 грудня 2014 року № 1438-009892 на підставі пункту 5 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» і за життя з приводу припинення виплати страхових сум ОСОБА_2 до відділень ФССУ не звертався, вважав, що зі смертю ОСОБА_2 припинилися його права та обов`язки, зокрема право на оскарження дій ФССУ щодо припинення страхових виплат, а до позивача, як спадкоємця це право не перейшло.

Однак, відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

У статті 38 Закону № 1105-ХІV (у редакції, чинній на час припинення страхових виплат) передбачено випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг: на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пункту 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1105-ХІV (у редакції від 28 грудня 2014 року № 77-VІІІ) Кабінет Міністрів України визначає особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення АТО або зони надзвичайної ситуації).

Визначення того, хто є внутрішньо переміщеними особами надано у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VІІ; у редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Частиною першою статті 3 вказаного Закону встановлено, що громадянин України за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання, що враховується судом.

До жодного з указаних законів не внесено такої підстави для припинення соціальних виплат, як відсутність у особи її реєстрації, як внутрішньо переміщеної.

Постановами Кабінету Міністрів України № 531, 637 та 595 встановлено спеціальний порядок здійснення страхових виплат для осіб, які тимчасово переселилися з району проведення АТО, тобто особливості виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам.

Зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення АТО не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади. Вказані підзаконні акти не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Вони не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення АТО не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання на території, яка не контролюється органами державної влади.

Про необхідність соціального захисту осіб, які перебувають на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях йдеться і в Законі України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» (далі - Закон № 2268-VІІІ).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Вказану правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18).

Так, аналізуючи вищенаведені норми права, є підстави зробити висновок, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону № 1105-ХІV (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.

Вищевикладені положення законодавства свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат не залежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

Щодо розміру суми страхової виплати за період з 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року слід зазначити, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, на виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 03.08.2021 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало в якості доказу по справі відомості надані відповідно до програмного забезпечення «Реєстр потерпілих» стосовно ОСОБА_2 , де зазначено, що страхові виплати за період з 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року останньому не нараховувались та не виплачувались.

Надаючи свої заперечення щодо позову, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області зазначило, що розрахунок страхових виплат, зроблений позивачем за період з 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року є невірним, оскільки не враховано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і тому вірним є розрахунок, де (4651,32 * 9) + (4651,32/30*22) = 45272,85 гривень.

Інших розрахунків відповідачем суду не надано.

Виходячи з вищенаведеного апеляційним судом встановлено, що за період з 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року ОСОБА_2 управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не нарахувало без законних на то підстав страхові виплати в сумі 45272,85 гривень та після його смерті ці суми входять до складу спадщини.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позивних вимог та тягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування, страхові виплати в сумі 45272, 85 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь держави слід стягнути судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1921 гривні.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення страхових виплат в порядку спадкування задовольнити частково.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНН НОМЕР_2 , в порядку спадкування, страхові виплати в сумі 45272 (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 85 копійок за період 01 лютого 2018 року по 22 листопада 2018 року, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь держави судовий збір, пов`язаний з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятьсот двадцять одна) гривні.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна

Повний текст судового рішення складено 18 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя О.В. Халаджи