УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/5237/21

Провадження № 6/638/377/21

13.04.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Яни Миколаївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіна Я. М. у квітні 2021 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Вимоги подання обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження №62785618 від 11.08.2020 року по виконанню постанови по справі №ЛВ0231/894/АВ/ФС, виданої 05.03.2020 рову Головним Управлінням Держпраці у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт» на користь Головного Управління Держпраці у Львівській області штрафу у розмірі 141690,00 грн. 12.08.2020 року державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Калинець Х. Р. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень. Для забезпечення реального виконання рішення суду винесена постанова про арешт коштів та майна боржника. Інформацію стосовно майна боржника не знайдено, автотранспортні засоби за боржником не зареєстровані, права власності на нерухоме майно відсутнє. Матеріали виконавчого провадження №62785618 передані у Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у зв`язку з тим, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено місцезнаходження юридичної особи боржника ТОВ «Кінопродукт»: м. Харків, пр. Науки, 39. 12.01.2020 року державним виконавцем Дмухіною Я.М. була винесена постанова про прийняття до виконання виконавчого провадження. Для забезпечення реального виконання рішення суду винесена постанова про арешт коштів боржника. Боржником виконавчий документ не виконано, на виклики до державного виконавця керівник ОСОБА_1 не з`являється та має невиконані зобов`язання на території України та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Згідно акту державного виконавця виходом за адресою м. Харків, пр. Науки, 39 боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт» як керівного органу не виявлено. 18.01.2021 року державним виконавцем направлено вимогу до Центрального управління Головного управління ДФС у Харківській області щодо повідомлення про розмір доходів, які показало підприємство за останній звітній період, повідомити місце знаходження керівного органу підприємства боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт». Отримано відповідь, згідно якої підприємство на податковому обліку в ГУ ДПС області з 03.01.2021 року, фінансова звітність посадовими особам ТОВ «Кінопродукт» за 2019 рік була надана до контролюючого органу за попереднім місцем обліку - Головне управління ДПС у Львівській області. 04.03.2021 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі того, що вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутні джерела доходів, грошові кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, а також рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику та на яке згідно Закону України «Про виконавче провадження» може бути звернено стягнення. Начальником відділу 23.03.2021 року винесено постанову про перевірку законності виконавчого провадження та зобов`язано державного виконавця Дмухіну Я.М. привести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень в строк до 29.03.2021 року та скасувати постанову від 04.03.2021 року про повернення виконавчого документу без виконання на підставі п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Керівнику боржника направлено виклик державного виконавця щодо виконання виконавчого документа, на теперішній час керівник до відділу не з`явився, керівного органу не виявлено. Просить суд подання задовольнити, тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього згідно рішення суду.

В судове засідання старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіна Я. М. не з`явилася, у поданні висловила прохання розглядати подання без участі представника відділу державної виконавчої служби.

Суд, дослідивши доводи державного виконавця, викладені у поданні, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 129-1 Конституції України та стаття 18 ЦПК України гарантують обов`язковість виконання судових рішень, що набрали законної сили, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким закріплені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 10 Закону).

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом пункту 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення статті 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон.

Так, згідно пункту 5 частини 1 статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, сам факт наявності невиконаного рішення суду чи іншого органу боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов`язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд зазначає, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Відповідно до другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що повинен існувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто, бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Таким чином, для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно вказаних правових норм необхідним елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових рішень суду та інших органів чи посадових осіб та гарантій на вільне пересування особи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває зведене виконавче провадження №62785618 по виконанню постанови по справі №ЛВ0231/894/АВ/ФС, виданої 05.03.2020 рову Головним Управлінням Держпраці у Львівській області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт» на користь Головного Управління Держпраці у Львівській області штрафу у розмірі 141690,00 грн., яке передане з Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі постанови державного виконавця Калиець Х. Р. від 04.01.2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Я. М. від 12.01.2021 року прийнято виконавче провадження до свого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Я. М. від 12.01.2021 року накладено арешт на грошові кошти.

Згідно постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Я. М. від 04.03.2021 року повернуто виконавчий документ стягувачу - Головному Управлінню Держпраці у Львівській області.

Постановою начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Бойченко В. про результати перевірки законності виконавчого провадження №62785618 скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу №62785618 від 04.03.2021 року, зобов`язано державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіну Я. М. привести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень в строк до 29.03.2021 року.

Матеріали подання свідчать про те, що постанова державного виконавця від 12.08.2020 року про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника АДРЕСА_1 , однак відомостей про її отримання боржником матеріали справи не містять, тобто, фактично боржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження.

Після зміни підсудності виконавчого провадження №62785618 та прийняття старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіною Я. М. виконавчого провадження до свого провадження, постанова від 12.01.2021 року на адресу боржника направлена не була, відомостей про це матеріали подання не містять.

Матеріали подання містять виклик державного виконавця керівнику боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінопродукт» Забудському І. Ю., однак відомості про його отримання керівником боржника відсутні.

Суд наголошує, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які виконавець зазначає у поданні.

Державним виконавцем не надано відомостей про те, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, що він викликався та отримував виклики до нього, тобто відсутня винна поведінка боржника, що ухиляється від виконання зобов`язання. Також не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Розглянувши подання державного виконавця, враховуючи встановлені судом зазначені факти, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. ст. 1, 5 Закону «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Дмухіної Яни Миколаївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий: