ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 638/13557/20

провадження № 22-ц/818/1795/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі Міністерство юстиції України, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року в складі судді Цвіри Д.М.,

у с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Київ (далі - Святошинський ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ), Державної казначейської служби України (далі- ДКСУ), в якому, з урахуванням уточнень, посилаючись на положення статей 1173, 1174 Цивільного кодексу України, просив стягнути солідарно з відповідачів шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ДКСУ на його користь 10 000 грн матеріальної шкоди та 3 037 500 грн моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 липня 2020 року визнано неправомірними дії державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ щодо винесення 16 жовтня 2019 року постанови про повернення виконавчого документу у справі № 638/6276/18 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 10 000 грн без прийняття до виконання; зобов`язано державного виконавця Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ відповідно Закону Укрїани «Про виконавче провадження» вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа.

Проте, зазначене судове рішення відповідачами виконано не було, відповіді від державного виконавця йому не надходило.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 у визначений судом строк не усунув недоліків позовної заяви щодо сплати судового збору, зазначивши про покладення вказаних судових витрат на відповідачів.

04 січня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що внаслідок незаконного повернення позовної заяви у зв`язку з несплатою судового збору його обмежено у доступі до правосуддя. Відповідачами за його позовом є органи державної влади, а тому відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини другої статті 369 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Міністерства юстиції України, Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Київ, ДКСУ про стягнення на його користь 10 000 грн матеріальної шкоди та 3 037 500 грн моральної шкоди.

Позов обґрунтовано вимогами статей 1173,1174 ЦК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору та уточнення позовних вимог до кожного з відповідачів.

05 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що матеріальна та моральна шкода має бути стягнута в солідарному порядку з єдиного казначейського рахунку ДКСУ. При цьому посилався також на положення пункту 13 Закону України «Про судовий збір», згідно з яким судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 у визначений судом строк не усунув недоліків позовної заяви щодо сплати судового збору, зазначивши про покладення вказаних судових витрат на відповідачів.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення із позовною заявою) судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

У зв`язку з цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), виключно відповідно до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував вимоги, тим, що внаслідок неправомірної бездіяльності посадових осіб Міністерства юстиції України та Святошинського ВДВС м. Києва ГТУЮ ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 липня 2020 року тривалий час не виконана, у зв`язку з чим йому завдано шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції, не взяв до уваги предмет і підстави пред`явленого позову та аргументи позивача, в якому останній звертав увагу на зміст положення пункту 13 частини другої Закону України «Про судовий збір», а тому безпідставно поклав на ОСОБА_1 обов`язок зі сплати судового збору та передчасно повернув позовну заяву позивачеві.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали(пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 185, 367, ч. 2 ст. 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В. Б. Яцина