Провадження № 2/537/42/2021
Справа № 537/401/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2021 у Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневич В.І., за участю секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Долі Г.А., представника відповідача - адвоката Оробченко О.А., представника третьої особи - Невмержинської В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», за участі третіх осіб: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, Управління Держпраці у Полтавській області, про визнання недійсним акту про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» за участі третіх осіб: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, Управління Держпраці у Полтавській області про визнання недійсним акту від 20.12.2019 року про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він, працюючи на посаді контролера КПП ІІ кат. (ППГ) ВСО АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», 26.08.2019 року заступив в робочу зміну на контрольно-перепускний пункт № 2 відомчої сторожової охорони під керівництвом старшого змінного контролера КПП ВСО ОСОБА_2 . В цей день він виконував обов`язки з патрулювання території вздовж огорожі як з середини, так і з зовні підприємства. Під час виконання обов`язків з патрулювання, користувався власним велосипедом, на який мається дозвіл - пропуск відповідного зразка. Приблизно о 18 год. 30 хв., завершивши обхід території з середини підприємства, взяв на спеціально пристосованому для зберігання велосипедів місці власний велосипед, виїхав за огорожу АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», щоб здійснити огляд огорожі ззовні підприємства. Виїхавши за огорожу підприємства та проїхавши вздовж пішохідної доріжки, раптово відчув себе погано, втратив свідомість та впав вздовж доріжки на клумбу, де були встановлені металеві прути (арматура). Внаслідок падіння отримав тяжке тілесне ушкодження - відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, забій головного мозку ІІ ст. САК, осколковий перелам лобної кістки. Пошкодження внутрішньої стінки лівої орбіти, чарунок гранчастого лабіринту зліва зі зміщенням, забій обличчя, рану у ділянці нижнього повіка зліва, гематосинус. В період з 26.08.2019 року по 17.09.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, а потім продовжив лікування амбулаторно. В порушення вимог чинного законодавства та встановлені строки, керівництвом відповідача не був складений Акт про нещасний випадок, що пов`язаний з виробництвом, факт нещасного випадку був прихований. В подальшому, йому був надісланий Акт № 96 від 20.12.2019 року про нещасний випадок невиробничого характеру в якому зазначено, що нещасний випадок, який з ним стався 26.08.2019 року, містить ознаки невиробничого характеру, так як відбувся за межами території підприємства під час прямування на власному велосипеді в напрямку дому. Однак, Акт № 96 від 20.12.2019 року про нещасний випадок невиробничого характеру є неправомочним, так як затверджений не уповноваженою на те особою, що є порушенням вимог передбачених Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру затвердженого постановою КМУ № 270 від 22.03.2001 року. На підставі наведених обставин, позивач просить визнати недійним Акт № 96 від 20.12.2019 року про нещасний випадок невиробничого характеру, встановити факт нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, який стався 26.08.2019 року близько 18 год. 25-30 хв. на прилеглій території Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», зобов`язати відповідача повідомити у встановленому законом порядку Фонд соціального страхування та Управління Держпраці про нещасний випадок на виробництві, провести службове розслідування нещасного випадку на виробництві та скласти Акт про нещасний випадок на виробництві Н-5 та Н-1.

16.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному порядку з призначенням до підготовчого судового засідання.

14.04.2020 року від третьої особи - Управління Держпраці у Полтавській області надійшли пояснення, де вказано, що повідомлення про нещасний випадок, який стався 26 серпня 2019 року з громадянином ОСОБА_1 , який є ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» до Управління не надходило. Не отримано і копії Акту про нещасний випадок невиробничого характеру №96 від 20.12.2019 року. Також, повідомили, що відповідно до п. 3 Положення про Управління Держпраці у Полтавській області, затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 №8, одним із основних завдань Управління є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування й та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Головним законодавчим актом, що передбачає порядок здійснення заходів і державного нагляду є, перш за все, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877. Відповідно до Закону №877 одним із підстав здійснення позапланового заходу є настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання. Захід контролю на ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» Управлінням не проводився за відсутністю підстав та повідомлень. Управління Держпраці у Полтавській області прохало справу розглядати без участі його представника.

10.06.2020 року до суду надійшов відзив від відповідача - Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», в якому останній заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв`язку з тим, що нещасний випадок, який стався 26.08.2019 року з ОСОБА_1 відбувся в робочий час за межами території підприємства під час його руху на власному велосипеді в напрямку дому, де він проживає. Відповідач зазначає, що згідно інструкції контролерів КПП (ППГ) ВСО ПАТ «КСЗ» (в редакції 2014 року) патрулювання території ззовні вздовж огорожі підприємства не входило в трудові обов`язки ОСОБА_1 . Схемою розташування постів і маршрутів патрулювання працівників ВСО та додаткової охорони на ПАТ «КСЗ», яка є невід`ємною частиною даної інструкції, не передбачено здійснення патрулювання ззовні території підприємства та прилеглих до неї територій. Будь-яких вказівок, розпоряджень від керівництва відповідача щодо здійснення патрулювання ззовні огорожі або дозволу покидати робоче місце до закінчення робочої зміни позивачу не надавалися. Місце падіння позивача з велосипеда відбулося за межами території акціонерного товариства, оскільки, земельна ділянка на якій розташоване підприємства перебуває в межах огородження, згідно кадастрового плану земельної ділянки. Нещасний випадок, який відбувся з позивачем, не пов`язаний з виконанням ним трудових обов`язків та впливом на нього небезпечного виробничого фактора чи середовища, а тому не підлягає розслідуванню у відповідності до вимог передбачених Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 337 від 17.04.2019 року (надалі - Порядок № 337). Таким чином, акт про нещасний випадок на виробництві керівництвом відповідача не складався. Натомість керівництвом відповідача на підставі отриманих листків непрацездатності та письмових пояснень позивача було проведено розслідування причин непрацездатності ОСОБА_1 у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затверджений постановою КМУ від 22.03.2001 N 270 (надалі - Порядок № 270). За результатами розслідування нещасного випадку було складено акт за формою НТ (невиробничий травматизм) № 96 від 20.12.2019 року та направлено позивачу. Крім того відповідач зазначає, що заявлені позивачем вимоги про встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом та зобов`язання видати акт за формою Н-1 та Н-5 в судовому порядку можливо лише в разі оскарження результатів комісії, відповідно до Порядку № 337. Суд вправі перевіряти обставини, викладені в акті проведення розслідування нещасного випадку, що складається комісією, відповідно до Порядку № 337, в частині дотримання вимог закону при формуванні комісії, проведенні розслідування та складання актів. Суд не може виконувати функції, що належать до виключної компетенції комісії, зокрема визначати пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом або зобов`язувати комісію складати акти конкретного змісту.

24.07.2020 року підготовче провадження у справі закрито справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Доля Г.А. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» - адвокат Оробченко О.А. позовні вимоги не визнала, підтримала наданий відзив на позовну заяву, просила відмовити в задоволені позовних вимог.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області відзиву на позов не надало, повноважного представника у судове засідання не направили.

Представник Управління Держпраці в Полтавські області Невмержицька В.Г. в судовому засіданні 28.01.2021 року пояснила , що управління надало роз`яснення до суду по суті позову та пояснила, що повідомлення про даний нещасний випадок на виробництві до управління не надходив. Згідно Порядку № 337 від 17.04.2019 року в разі настання такого випадку потерпілий повинен повідомити керівника робіт, а той повинен повідомити роботодавця, який складає форму Ф2 та повідомити управління. Нещасний випадок на виробництві коли стався на території підприємства,тобто на території, на яких здійснюється виробнича діяльність, згідно п.3 Порядку, в тому числі пересування по території, в тому числі на власному транспорті. Чи є територія, прилегла до прохідної та до дороги такою, сказати не може.

Запит адвоката до управління про повідомлення їх чи ні про випадок з позивачем, не є підставою для проведення такої перевірки. Про розслідування про даний випадок (не виробничого характеру) та акт не повідомляють управління, якщо нещасний випадок на виробництві прихований, то тоді тільки заява необхідна від потерпілого.

В подальшому третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління Держпраці у Полтавській області до суду свого представника не направила, у своїх поясненнях по справі просили справу розглядати без участі повноважного представника управління з урахуванням наданих пояснень.

Допитані в судовому засіданні свідки суду показали:

Свідок ОСОБА_3 , лікар екстреної медичної допомоги м. Кременчука в судовому засіданні 08.09.2020 року показав, що перебуваючи на чергуванні в складі бригади станції ЕМД, точної дати та часу зараз не пам`ятає, отримав від диспетчера виклик з сталеливарного заводу про травму біля прохідної заводу. Прибувши на місце в складі бригади, ПІБ фельдшера і водія зараз сказати не може зі сплином часу, побачив на лавочці біля стіни прохідної заводу молодого чоловіка у якого було «запливше» око. Він перевірив цілісність ока в першу чергу, око було ціле і запитав чоловіка, що сталося і той відповів, що вийшов з роботи з велосипедом і впав на штир. Коли він оглядав потерпілого і опитував в машині швидкої поряд нікого не було. Кров у потерпілого вже не йшла, а була сукровиця. Чи були у потерпілого ознаки сп`янінння сказати не може , так як тести не робили, але запаху алкоголю не було чутно, якби був би запах, він про це вказав би в картці виклику швидкої. Після цього вони відвезли потерпілого в першу лікарню в офтальмологічне відділення через приймальне відділення. Оглянувши копію картки виклику вказав, що перший аркуш картки виклику заповнювала фельдшер , яка прибула з ним - ОСОБА_4 , а він заповнював інші графи і другий аркуш. В картці вказаний час виклику, прибуття, доставлення потерпілого в приймальне відділення лікарні. Характер травми вказаний зі слів потерпілого. Предмет травмування він особисто не бачив, так як оглядав хворого. Як йому потім стало відомо потерпілого в подальшому перевели з Третю лікарню в нейрохірургічне відділення.

Свідок ОСОБА_5 , водій екстреної медичної допомоги м. Кременчука, в судовому засіданні 08.09.2020 року показав, що є батьком позивача і в день пригоди близько 18 години 40 хвилин йому подзвонила дружина і повідомила, що з сином щось сталося. Він передзвонив сину і той повідомив, що він наткнувся оком, на питання ціле око чи ні, відповів, що мабуть ні. Він передзвонив на диспетчерську службу екстреної медичної допомоги м. Кременчука, де йому повідомили, що сина повезли в першу лікарню і він терміново поїхав на авто до лікарні, де і наздогнав авто швидкої. Сина завели в приймальне відділення і він зайшов разом з ними. Син перебував в тяжкому стані і казав, що віднялись ноги. В приймальному відділенні були і двоє патрульних, які намагалися щоб син підписав якійсь протокол,так як вони були на місці пригоди і проводили огляд місця. Син не міг підписати його , а він прочитав протокол і був з ним не згоден, так як в ньому було вказано, що син травмувався з необережності, так як син повідомив, що йому стало погано. Про це він сказав поліцейським і тоді вони переробили протокол і вказали, що сину стало погано і він впав і отримав травму. Після направлення в офтальмологічне відділення йому зашили око і зробили рентген, який показав пролом кісток черепа. При операції йому робили місцевий наркоз. Після цього сина на ношах , так як він вже не міг ходити самостійно, знесли в авто швидкої і повезли в Третю лікарню в нейрохірургічне відділення і привезли вже без свідомості. Він був присутній при доставленні в лікарню, але нічого не казав, повідомляв він особисто. Поліція в Третю лікарню не їздила . Туди приїжджав начальник сина з двома особами , йому невідомими і з`ясовували, яка у сина травма і казали, що травма не є виробничою. Вони перебували в лікарні в той день десь до 22 години 30 хвилин. При цьому, вони йому щось давали, якісь листи, але він їх не читав і не підписував. Після огляду сина йому призначили лікування без оперативного втручання, томографія показала у сина пролом черепної кістки, вдавлення в мозкову частину. Дружина казала, що на третій день в лікарню приїздили з заводу до сина і вимагали сина підписати якісь папери , але так як син підписати нічого не міг через стан здоров`я , то щось підписала вона. В документах вказувалось, що син в 8 годині 40 хвилин поїхав додому раніше і впав з велосипеда, але йому син казав, що нікуди не їхав, а був на робочому місці. Вони у сина питали, що сталося і син відповів, що йому стало погано і далі він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_4 , фельдшер екстреної медичної допомоги м. Кременчука в судовому засіданні 29.09.2020 року надала пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_3 , вказавши, що по прибуттю на місце вона заповнила перший аркуш картки виклику, а лікар в подальшому ставив і писав діагноз як і причину травми після огляду. Хворий по приїзду до прохідної підійшов до їх авто разом з кимось і лікар посадив його в машину і провів огляд. Хворий казав, що він виїжджав на велосипеді і щось попало в колесо і він впав і на щось наштрикнувся. Їх авто стояло біля КПП на відстані 10-15 м. На велосипед чи штирі вона не звертала увагу , так як перебувала в авто , після того , як вийшла після приїзду спереду і пересіла в салон швидкої. Після огляду лікарем хворого вона наклала на рану хворого антисептичну пов`язку і повезли хворого в 1-шу лікарню.

Свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні 29.09.2020 року показала, що є матір`ю позивача і пояснила , що 26.08.2019 року близько 18.40 години син подзвонив по телефону і сказав. Що він додому не приїде , так як він наштрикнувася оком на штир і викликали швидку допомогу, про що вона повідомила чоловіка і вони зразу поїхали на станцію швидкої на вул. Воровського, де повідомили, що швидка вже поїхала на виклик і потім в 1-шу лікарню, куди поїхали і вони. В лікарні було три чоловіки з роботи сина і їх двоє. Сина вели під руки в приймальне відділення а звідти в глазне відділення, де вони чекали лікаря. Потім лікар направив сина на рентген і казав, що око треба зашити і щось з головою у сина від травми і треба в нейрохірургічне відділення 3-ї лікарні. Приїхала машина швидкої допомоги і сина вже в кріслі без свідомості посадили в авто і повезли в 3-ю лікарню, де поклали у відділення. Син пролежав у лікарні 20 днів і тільки через 10 днів йому стало краще. Через 3-4 дні в лікарню приходили з роботи чоловік і жінка і казали сину, що треба написати пояснення, вони казали, що син додому їхав раніше закінчення робочого часу. Так як син не міг писати вони дали їй аркуш, ручку і вона написала, як вони казали, розтормошила сина і сказала , щоб він підписав, що він і зробив. Тиску з боку представників заводу не було. Син казав їй, що був на чергуванні на КПП до Деївки, вхід до приміщення, справа клумба і стоянка для авто, чи була огорожа не знає, раніше вона 20 років пропрацювала на заводі. Син на роботу їздив на велосипеді, зміна у нього з 7 ранку до 7 вечора і після роботи їздив додому, так як тоді жив у них. Син казав , що їхав з заводу і можливо додому, але точно сказати не міг. Потім через 2 тижні казав, що на велосипеді дивився по забору і стало погано і впав. При опитуванні поліцією участі не брала, а писала , що їй казали представники з сина роботи, що він їхав додому, були старший зміни та ОСОБА_7 . На даний час у сина інвалідність і він продовжує лікуватись.

Свідок ОСОБА_8 , контролер ВСО , в судовому засіданні 03.11.2020 року пояснив, що позивача знає з часу влаштування його на роботу 30.08.2018 року охоронником і контролером КПП. Десь в кінці серпня 2019 року , точної дати не пам`ятає , він був разом з позивачем за зміні в патрулі з 7 ранку до 7 вечора. В кінці зміни, коли він був біля пожарного щита на КПП побачив , як позивач їхав на велосипеді від КПП від нього в сторону Деївки по тротуарчику до дороги - проїжджої частини. При цьому, проїхавши близько 10 м він падає, сам піднявся і сів на дорожці і закрив обличчя руками і між пальців йде кров. Це сталося близько 18.30 години. Він в роздягальні взяв рушник і підбігши до позивача дав йому і той закрив обличчя рушником . Він допоміг позивачу піднятися і підвів його до лавки біля КПП і розмовляв з ним 10-15 хвилин , коли почув авто швидкої і вийшов на перехрестя дороги, щоб зустріти авто і направити його. Після зупинки авто біля КПП допоміг посадити позивача в авто, яка після огляду і надання допомоги повезла позивача в лікарню. Позивач користувався велосипедом - приїздив на роботу та користувався по роботі при руху по території заводу за потребою, ніхто цього не забороняв. Позивач впав на арматуру, якою була огороджена клумба і обтягнута проволокою. Його обов`язки, як і позивача, були в несенні служби на території заводу в середині. Якщо їм і давалась команда оглянути забор ззовні, то вони це робили шляхом візуального огляду, відійшовши в сторону від КПП. Про те, щоб хтось давав команду позивачу оглянути забор ззовні в той день він не чув. Газон, куди впав позивач, поливала охорона, чи обслуговує її «зелене господарство» заводу, сказати не може. По прибуттю на зміну та при залишенні роботи кожен розписується за себе , хто в той день розписався за позивача по закінченню зміни не знає. З керівництва ВСО чи заводу йому ніхто не казав не давати пояснень, він звільнився з роботи 30.04.2020 року сам.

Свідок ОСОБА_9 , контролер ВСО , в судовому засіданні 03.11.2020 року пояснив, що в серпні 2019 року він працював на КПП на Деївській прохідній контролером з позивачем в зміні з 7 ранку до 7 вечора. Нещасний випадок з позивачем стався близько 18.35 години крики він особисто знаходився в приміщенні КПП і почув крик позивача. Вийшовши, він побачив позивача, який сидить на лавці біля їх будівлі КПП і з його обличчя тече кров. По закінченню зміни в 19 годин вони пішли додому, він пішов близько 18.50 на іншу прохідну на автобус. Позивач їздив додому через Деївську прохідну на велосипеді. В його обов`язки входить перевірка авто на прохідній на вагових воротах. По обов`язкам вони можуть слідувати двома маршрутами виключно в середині заводу, дивитись забор ззовні йому ніколи не доручали . До прохідної є доріжка і між нею та доріжкою є земля на якій росте трава . Чи була вона огороджена у виді штирів арматури на час даного випадку він не бачив. Казала , що позивач впав на арматуру . Хто доглядає цей клаптик землі з травою, йому не відомо, він особисто не доглядав. Раніше з роботи можливо піти тільки за заявою на ім`я начальника охорони. Хто прибирає доріжку до прохідної він не знає. Йому вказівки оглядати забор ззовні ніхто не давав.

Свідок ОСОБА_10 , контролер КПП , в судовому засіданні 03.11.2020 року пояснила , що в серпні 2019 року вона була в зміні на КПП на Деївській прохідні й разом з позивачем,з 7 ранку до 7 вечора. де стояв позивач не пам`ятає, вона стояла на вертушці. Близько 18.35 години прийшла змінниця і приймала документи а вона пішла в роздягальню а потім пішла територією заводу на центральну прохідну. На другий день казали , що позивач впав , де саме не може сказати. Вона по роботі по території заводу не ходить , ходять патрулі, старший зміни розставляє по постах. Біля їх КПП є доріжка і між ними є газончик, чи була на ньому арматура сказати зараз не може, хто ззовні прибирає територію теж сказати не може. Такого, щоб патруль виходив на вулицю за територію заводу і оглядав забор не було. Люди з велосипедами проходять через калитку поряд з воротами, в той день вона чергувала з ОСОБА_11 . В журналі прибуття, вибуття розписуються самостійно.

Свідок ОСОБА_2 , контролер ВСО, в судовому засіданні 03.11.2020 року пояснив, що в серпні 2019 року він разом з позивачем перебував на зміні на КПП на Деївській прохідній з 7 ранку до 7 вечора , він був старший зміни контролерів по заводу. В його обов`язки входило розставити людей по постах, №1 - центральна прохідна , № НОМЕР_1 - Деївська прохідна , № 3 - Раківська прохідна. На посту № 2 було дві особи. Позивач тоді перебував в пересувній патрульній групі, в обов`язки якої входило обхід території в середині заводу , ззовні вони не патрулювали. Ззовні патрулювали охоронці приватної охоронної фірми ПП «Явір». Він перебував в кабінеті на посту № 2 коли подзвонили і сказали, що позивач впав з велосипеду. Він вийшов на вертушку і побачив, що позивач сидить на асфальті десь за 10-15 м від прохідної і закриває руками очі і тече кров біля ока. Він викликав швидку допомогу , яка приїхала десь через 30 хвилин . Позивач сам піднявся з асфальту і дійшов до лавки біля ПП ,хтось дав рушник, яким позивач закрив обличчя. Коли приїхала швидка то підійшов начальник охорони ОСОБА_12 і він доповів начальнику , що сталося. В авто швидкої позивач йшов сам чи йому хтось допомагав зараз не пам`ятає. Коли швидка поїхала і в лікарню він, ОСОБА_7 , представник «Явір» супроводжували на авто начальника в 1-шу лікарню, де позивачу зробили рентген, зашили око та відправили в 3-тю лікарню. Коли в 1-й лікарні давалось пояснення він не був присутній, коли писалось пояснення в 3-1й лікарні він був присутній, так як позивач не міг тоді писати то писала його мати, якій позивач диктував і потім сам розписався в поясненнях. При цьому були присутні він , ОСОБА_7 і ОСОБА_13 з фірми « Явір». Уточнив , як старший зміни в той день , що позивач не міг проводити огляд за територією заводу по Інструкції. Підтвердив, що пригода сталася в робочий час. Між КПП та дорогою є газон з травою, яке прибирають з зеленого господарства заводу, штирів на огорожі там він не бачив, казали, що позивач впав на штир. Зараз відомо, що на землі щось будувалось, як огорожа, що саме і хто робив, сказати не може. При зміні контролерів по кінцю зміни в 19 годин до нього заходять десь о 18.50 обоє контролерів і повідомляють, що зміну здав і зміну прийняв. Чому позивач вийшов раніше за територію заводу сказати не може , вихід проходить по службовій записці і позивач йому казав про це його порушення. Він особисто позивача зі зміни не відпускав, хто за нього розписався в журналі здачі зміни сказати не може, він журнал не перевіряв. ОСОБА_14 тоді була старша поста. Стан позивача до доставлення в 1-шу лікарню був загалом нормальний, він спілкувався , потім почав засинати, після досталення в 3-тю лікарню він не міг писати, чому на знаю, тільки сказав, що не може писати. В палаті в 3-й лікарні вони були в п`ятьох і один хворий. Стан позивача в нього підозр не викликав, він диктував матері, що писати в поясненнях.

Свідок ОСОБА_15 , начальник відділу охорони , в судовому засіданні 03.11.2020 року пояснив, що 26.08.2019 року близько 18.30 години, зі слів позивача, він на велосипеді покинув територію заводу і рухався на ньому додому , при цьому йому стало зле і він впав і отримав травму. Він був в 1-й лікарні але при опитуванні поліцейськими не був присутній, був при опитуванні в 3-й лікарні на третій день після травми. При цьому був він, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 з фірми « Явір» і вони втрьох прийшли в палату до позивача і він сказав, що необхідно написати пояснення по випадку , як все сталося і так як позивач сказав, що сам писати не може , писала мати позивача з його слів. Тобто, позивач казав а мати писала, після цього позивач розписався сам в поясненнях. Комісія по даному випадку була створена, коли саме, сказати не може, можливо в грудні 2019 року. Керівництву заводу письмово, що сталося з позивачем не доповідав, про це доповів усно. Територія заводу в межах огорожі, прилеглої території немає. Чия територія між доріжкою від будівлі КПП до дороги ( проїжджої частини ) і хто її обслуговує, хто розмістив на ній штирі і хто їх замінив, йому невідомо, він займається згідно обов`язків територією всередині заводу. Позивач міг користуватися велосипедом і в нього був на нього пропуск для переміщення всередині заводу в екстренному випадку. Про те, що позивач виїхав з території заводу для перевірки та огляду забору ззовні йому нічого не відомо. Він був в складі комісії в грудні 2019 року по даному випадку і при роботі комісії вони розглядали пояснення позивача, інших працівників охорони, тощо, позивача на комісію не запрошували. Ззовні територію заводу і огорожу оглядає і охороняє виключно охоронна фірма « Явір» .

Свідок ОСОБА_18 , керівник підрозділу ПП « Явір 2000» , в судовому засіданні 28.01.2021 року пояснив, що йому відомо про даний випадок з позивачем, так як він разом з Буровим, тодішнім чана чальником охорони заводу, ОСОБА_16 , старшим зміни контролерів, були в 3-й лікарні в палаті у позивача , де ОСОБА_7 повідомив позивачу про необхідність відібрати в нього пояснення з приводу випадку і зі слів останнього його мати , яка була також в палаті , записувала зі слів позивача що відбулося, після цього вони поїхали . Який при цьому був стан у позивача сказати не може , так як не лікар , позивач лежав в ліжку , на його думку пояснення давав ясні , казав , що в нього болить голова, тілесних ушкоджень у позивача він не бачив. Крім пояснень позивача про випадок йому більше нічого не відомо. Їх фірма займається охороною товарно-матеріальних цінностей заводу і здійснює охорону ззовні території заводу, функції ВСО заводу йому точно не відомі також вони допомагають охороні заводу по дотриманню пропускного режиму , як то затримання порушника , тощо. Ззовні вони проводять огляд цілісності огорожі сітки « ягоза» та забору кожну годину. Даний випадок в журналі прийому - здачі зміни не фіксувався так як випадок не стосувався техніки безпеки.

Суд, заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту 10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 з 24.04.2012 року перебував у трудових відносинах з АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» де працював на посаді контролера КПП ІІ кат. ВСО, згідно наказу № 147.

Згідно наказу про переведення на іншу роботу №384 від 13.08.2018 року та №321 від 01.10.2018 року ОСОБА_1 переведений на контролера на КПП ІІ кат. (ППГ).

26.08.2019 року ОСОБА_1 заступив у робочу зміну на контрольно-перепускний пункт № 2 відомчої сторожової охорони де виконував трудові обов`язки у складі патрульно-постової групи. Робоча зміна контролера КПП ІІ кат. ВСО ОСОБА_1 в патрульно-постовій групі розпочиналась з 07 год. 00 хв. та закінчувалась о 19 год. 00 хв. згідно графіку безперервної роботи підрозділів ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на 2019 рік.

За інструкцією контролерів КПП (ППГ) ВСО ПАТ «КСЗ» до патрульно-постової групи призначаються особи з числа контролерів КПП ІІ кат. ВСО для введення охорони підприємства, виявлення та затримання порушників внутрішньооб`єктового, а також контролю несення служби сторожів.

В обов`язки патрульно-постової групи входить по розпорядженню старшого змінного контролера ВСО та у відповідності до схеми розташування постів і маршрутів патрулювання працівників ВСО та додаткової охорони на ПАТ «КСЗ», яка є невід`ємною частиною інструкції, здійснювати контроль по периметру підприємства з метою попередження та запобігання випадків нанесення матеріальних збитків підприємству, а також кожні 2 години з 16.00 до 7.00 год. здійснювати контроль за збереженням приміщень, де зберігаються прекурсори: ЦЗЛ, ФЛЦ, ЛОНС, склад основної діяльності УМТП.

Суд бере до уваги, що позивач був належним чином ознайомлений з посадовою інструкцією контролера КПП ІІ категорії в тому числі із схемою розташування постів і маршрутів та іншими нормативними актами, що підтверджується заявами останнього від 13.08.2018 року та 28.09.2018 року з відмітками про ознайомлення від 18.08.2018 та 28.09.2018 року.

26.08.2019 року з 07.00 год. позивач приступив до роботи. Приблизно о 18 год. 25-30 хв. позивач пройшовши через контрольно-перепускний пункт № 2 відомчої сторожової охорони підприємства, сів на власний велосипед та почав рух по пішохідній доріжці в напрямку дому, де проживає. Відчув себе погано, втратив рівновагу, впав з велосипеду та наткнувся обличчям на арматуру, яка виступала над землею.

За фактом падіння ОСОБА_1 , старший змінний КПП ВСО АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» ОСОБА_2 викликав машину швидкої медичної допомоги. Очікування позивачем прибуття швидкої медичної допомоги відбувалося на лавочці біля контрольно-перепускного пункт № 2 відомчої сторожової охорони відповідача. Машиною швидкої медичної допомоги позивача спочатку було доставлено до лікувального закладу «Перша міська лікарня», а потім до лікувального закладу КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».

Зі змісту карти виїзду швидкої медичної допомоги № 124692 від 26.08.2020 року встановлено, що виклик швидкої був зафіксований о 18 год. 39 хв. на адресу прохідної підприємства. Прибуття авто швидкої медичної допомоги на місце виклику відбулося о 18 год. 55 хв. тип виїзду за діагнозом - нещасний випадок місце виклику - вулиця, травма - вулична, місце ушкодження при травмі - ліві повіки набряклі, між переніссям і лівим оком забита рана.

За витягом з книги руху транспорту пост № 2 ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», машина швидкої допомоги на територію підприємства не заїжджала. Звернень в здоровпункт по факту падіння ОСОБА_1 не було, що підтверджується відсутністю записів в журналі реєстрації амбулаторного прийому до здоровпункту відповідача. Зазначені обставини також кореспондуються із поясненнями свідків допитаних у судовому засіданні.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки територія підприємства знаходиться в межах огородження.

Як пояснив свідок - старший змінний контролер ВСО ПАТ «КСЗ» ОСОБА_2 , який є керівником позивача, розпоряджень щодо здійснення патрулювання ззовні огорожі підприємства, а також дозволу покидати робоче місце контролеру КПП ІІ кат. ВСО ОСОБА_1 ним не надавалися.

Випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4907 форми 027/о КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з 26.08.2019 року по 17.09.2019 року підтверджується, що позивач ОСОБА_1 дійсно перебував на лікуванні у нейрохірургічному відділенні з діагнозом: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку ІІ ст. САК, осколковий перелам лобної кістки. Пошкодження внутрішньої стінки лівої орбіти, чарунок гранчастого лабіринту зліва зі зміщенням, забій обличчя, рану у ділянці нижнього повіка зліва, гематосинус, забій лівого ока.

В короткому анамнезі виписки з медичної карти зазначено, що зі слів хворого 26.08.2019 року по дорозі з роботи впав з велосипеда на металевий штир ділянкою обличчя трохи нижче лівого повіка. Самостійно видалив штир дійшов до прохідної і звідти викликав швидку допомогу.

Разом з цим, 28.08.2019 року у позивача були відібрані пояснення з приводу нещасного випадку, який стався з ним 26.08.2019 року. Письмові пояснення були записані з його слів матір`ю ОСОБА_6 в присутності свідків: начальника ВСО ПАТ «КСЗ» ОСОБА_15 , старшого змінного контролера ВСО ПАТ «КСЗ» ОСОБА_2 та керівника підрозділу охорони ПП «Явір-2000» ОСОБА_18 .. В поясненнях позивач зазначив, що він приблизно о 18 год. 40 хв. після робочої зміни сів на велосипед і почав рух в напрямку дому, де він проживає від КПП № 2, однак впав з велосипеду та наткнувся обличчям на арматуру, яка виступала над землею,яка слугувала огородженням клумби КПП № 2. Випадок стався біля КПП № 2 ПАТ «КСЗ» в робочий час.

В подальшому позивачем було надано на адресу відповідача листки непрацездатності серії АДЦ № 262559, виданого КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», про стаціонарне лікування, із зазначенням причини непрацездатності «захворювання загальне - 1», та серії АДЦ за № 062101 № 062457 № 020241 про амбулаторне лікування, виданими КНМП «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна», в яких зазначалась причина непрацездатності «нещасний випадок на виробництві та його наслідки -4».

09.12.2019 року наказом ПАТ «КСЗ» №481/1 створено комісію для встановлення причини непрацездатності контролера КПП ІІ кат. ВСО ОСОБА_1 .

За наслідками розслідування складено Акт про нещасний випадок невиробничого характеру №96 від 20.12.2019 року, затверджений головою комісії із соціального страхування ОСОБА_19 ..

Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду у Полтавській області Фонду соціального страхування України від 28.12.2019 року на запит Голови комісії із соціального страхування ОСОБА_19 , за результатами розгляду відповідної медичної документації КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» та КНМП «Кременчуцька міська лікарня Правобережна» встановлено, що листки непрацездатності (далі - ЛН) серії АДЦ № 262559 період з 26.08.2019 по 20.09.2019, № 062101 на період з 21.09.2019 по 18.10.2019 та 062457 на період з 19.10.2019 по 15.11.2019 видані та продовжені обґрунтовано, засвідчують один незакінчений страховий випадок. При заповненні бланку первинного листка непрацездатності серії АДЦ № 262559 КМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» допущена помилка: в графі причина непрацездатності» замість відмітки «невиробничі травми - 5» підкреслено «загальне захворювання - 1». В листках непрацездатності серії АДЦ № 062101, № 062457 КНМП «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» в графі «Причина непрацездатності» вказано «нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4», що суперечить первинному листку працездатності. Для розгляду комісією із соціального страхування для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності листки непрацездатності необхідно повернути до закладів охорони здоров`я для внесення відповідних виправлень: у ЛН № АДЦ № 262559 необхідно змінити причину непрацездатності на «невиробничі травми - 5», у ЛН № 062101, № 062457 «причину непрацездатності» привести у відповідність до первинного листка непрацездатності.

Згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії від 16.03.2020 року серії 12 ААБ №702449 ОСОБА_1 з 10.03.2020 року до 01.04.2021 року встановлено третю групу інвалідності, причина - загальне захворювання.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_5 щодо того, що зі слів дружини на третій день в лікарню приїздили з заводу до сина і вимагали сина підписати якісь папери, але так як син підписати нічого не міг через стан здоров`я , то щось підписала вона і документах вказувалось , що син в 8 годині 40 хвилин поїхав додому раніше і впав з велосипеда, але йому син казав, що нікуди не їхав а був на робочому місці, що спростовується показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що так як син не міг писати, вони дали їй аркуш, ручку і вона написала , як вони казали , розтормошила сина і сказала , щоб він підписав, що він і зробив, тиску з боку представників заводу не було.

Також, суд звертає увагу , що свідок ОСОБА_2 вказав, що при зміні контролерів по кінцю зміни в 19 годин до нього заходять десь о 18.50 обоє контролерів і повідомляють, що зміну здав і зміну прийняв. Чому позивач вийшов раніше за територію заводу сказати не може , вихід проходить по службовій записці і позивач йому казав про це його порушення. Він особисто позивача зі зміни не відпускав, хто за нього розписався в журналі здачі зміни сказати не може, він журнал не перевіряв.

Свідок ОСОБА_9 також показав, що раніше з роботи можливо піти тільки за заявою на ім`я начальника охорони.

Також, суд не бере до уваги відповідь на адвокатський запит, наданий суду, а саме п. 5.1.10 Положення про порядок благоустрою від 27.04.2004 року передбачає, що межі території, які обслуговує відповідач знаходяться на відстані 30 м від землекористування підприємства, в зв`язку з тим, що даний доказ був наданий суду після початку розгляду судом справи по суті і представником позивача не було доведено суду неможливість отримати та надати даний доказ до початку розгляду справи по суті.

При цьому, за поясненнями представника Управління держпраці в Полтавські області п.3 Порядку № 337 від 17.04.2019 року визначено, що нещасний випадок на виробництві у випадку, коли стався на території підприємства,тобто на території, на яких здійснюється виробнича діяльність, тобто в даному випадку місце пригоди не є територією підприємства.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", визначено Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 3372 (далі - Порядок).

Згідно п.8 Порядку у разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом двох годин повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2.

На підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія) (п.12 Порядку).

Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії. (п.30)

Рішення щодо визнання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) пов`язаними чи не пов`язаними з виробництвом приймається комісією (спеціальною комісією) шляхом голосування простою більшістю голосів.(п.34)

Обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, визначені п. 52 Порядку, якими серед інших зокрема є , виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений); перебування потерпілого на робочому місці, на території підприємства (установи, організації) або в іншому місці під час виконання трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття на підприємство (в установу, організацію) до відбуття з нього, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства (установи, організації), у тому числі в робочий і надурочний час; виконання потерпілим дій в інтересах підприємства (установи, організації), де він працює, що не належать до його трудових (посадових) обов`язків; використання власного транспортного засобу в інтересах підприємства (установи, організації) з дозволу або за письмовим дорученням роботодавця (безпосереднього керівника робіт) та ін.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Відповідно до п. 12. Порядку, затвердженого постановою КМУ N 337 від 17.04.2019 року на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню. .Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Судом встановлено, що ані повідомлень від закладу охорони здоров`я про нещасний випадок, який стався з позивачем, ані звернень (заяв) потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи про проведення розслідування нещасного випадку на адресу відповідача не надходило. Крім того, в листі непрацездатності серії АДЦ № 262559, виданого КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», вказана причина непрацездатності ОСОБА_1 «захворювання загальне - 1».

В той же час, Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затверджений постановою КМУ від22.03.2001 N 270 (надалі - Порядок) визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території Україн и.

Під нещасними випадками невиробничого характеру розуміється не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров`я або смерті потерпілих.

Розслідуванню згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися, зокрема, під час: прямування на роботу чи з роботи пішки, на громадському, власному або іншому транспортному засобі, що не належить підприємству, установі або організації (далі - організації) і не використовувався в інтересах цієї організації (пункти 1-3).

У відповідності до п. 11 Порядку нещасні випадки (за винятком групових), які сталися з працюючими особами, розслідуються комісією, утвореною організацією, де працює потерпілий, у складі голови комісії - посадова особа, яку визначає керівник організації, і членів комісії - керівника відповідного структурного підрозділу, представника профспілкової організації, членом якої є потерпілий, або уповноваженого трудового колективу, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Рішення щодо розслідування нещасного випадку приймається керівником організації на підставі звернення потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, листка непрацездатності або довідки лікувально-профілактичного закладу.

Розслідування нещасного випадку проводиться протягом 10 календарних днів після утворення комісії. У разі потреби цей термін може бути продовжений керівником органу (організації), який призначив розслідування.

За результатами розслідування нещасного випадку або технічного розслідування причин виникнення аварії, пов`язаної з використанням газу в побуті, складається акт за формою НТ (невиробничий травматизм).

У зв`язку з нещасним випадком, який стався з ОСОБА_1 на підставі отриманих пояснень та листків непрацездатності наказом № 481/1 від 09.12.2019 року «Про створення комісії з розслідування причин непрацездатності працівника ВСО» та у відповідності до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затверджений постановою КМУ від 22.03.2001 N 270 відповідачем було створено комісію у складі голови комісії - голови комісії (уповноваженої) із соціального страхування Кудлай І.В. та членів комісії - начальника ВСО ОСОБА_15 , предцехкому «Машметалл» ОСОБА_20 , начальника бюро ВОП ОСОБА_21 та проведено розслідування.

За результати проведення розслідування комісія дійшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з позивачем 26.08.2019 року мітить ознаки невиробничого характеру, так як відбувся за межами території підприємства, під час прямування ОСОБА_1 на власному велосипеді в напрямку дому. На підставі розслідування був складений та затверджений Акт № 96 від 20.12.2019 року за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру.

Таким чином, доводи позивача, що керівництвом відповідача порушено вимоги чинного законодавства щодо проведення розслідування нещасного випадку, що стався з Позивачем 26.08.2019 року у відповідності до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ № 337 від 17.04.2019 року не знаходять свого підтвердження, а відтак підлягають відхиленню судом як необґрунтовані.

При оцінці доводів позивача щодо затвердження акту № 96 від 20.12.2019 року особою, що не має повноважень суд виходить із відсутність прямої заборони в Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затверджений постановою КМУ від22.03.2001 N 270 керівникам підприємства делегувати свої повноваження щодо затвердження акту за результатами проведення розслідування уповноваженій на те особі.

На підставі наведених обставин суд приходить до висновку, що травмування позивача відбулося хоча і у робочий час, проте за обставин, що не пов`язані із виконанням трудових обов`язків позивачем. Оскільки позивач під час травмування перебував ззовні території заводу, не здійснюючи, при цьому виконання службових обов`язків, що свідчить про фактичне залишення ним робочого місця раніше визначеного часу.

Зазначені висновки ґрунтуються на зібраних у справі письмових доказах та поясненнях допитаних у судовому засіданні свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 N 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Позивачем заявляються вимоги про встановлення факту нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом та зобов`язання видати акт за формою Н-1 та Н-5, в той час, як встановлення такого факту в судовому порядку можливо лише в разі оскарження результатів комісії відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ N 337 від 17.04.2019 року.

З урахуванням наведених положень законодавчих актів суд вправі перевіряти обставини, викладені в акті проведення розслідування нещасного випадку, що складається комісією, відповідно до Порядку № 337 затвердженого постановою КМУ N 337 від 17.04.2019 року. Суд не може виконувати функції, що належать до виключної компетенції комісії, зокрема визначати пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом, або зобов`язувати комісію складати акти конкретного змісту.

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для визнання Акту № 96 від 20.12.2019 року про нещасний випадок невиробничого характеру недійсним, встановлення нещасного випадку, який стався з позивачем 26.08.2019 року, як нещасним випадком виробничого характеру, зобов`язання відповідача повідомити у встановленому порядку Фонд соціального страхування та Управління Держпраці про нещасний випадок на виробництві, провести службове розслідування нещасного випадку на виробництві та скласти Акт про нещасний випадок на виробництві Н-5, Н-1. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-83, 90, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 153,КЗпП України,суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кременчуцький сталеливарний завод», за участі третіх осіб: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області, Управління Держпраці у Полтавській області, про визнання недійсним акту про встановлення факту нещасного випадку на виробництві та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст рішення суду складено 12.04.2021 року