Провадження № 22-ц/4808/639/21
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Єлісевич О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Тринчуком В.В. 18 лютого 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 22 лютого 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП Прикарпатський Земельний Центр про зобов`язання виконати умови договору та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП Прикарпатський Земельний Центр, в якому просила зобов`язати відповідача виконати умови Договору №133 та Договору №134 виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) від 19.06.2017 року, а саме зобов`язати ПП «Прикарпатський Земельний Центр» оформити їй належним чином технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку 26212820:01:001:0127) та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку 26212820:01:001:0126); виготовити такі технічні документації у формі електронного документу; стягнути з відповідача на користь позивача 50000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі Договору купівлі-продажу від 19.02.2003 року позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки у с. Демянів Галицького району Івано-Франківської області.

На виконання даного Договору, враховуючи вимоги тогочасного законодавства, ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного відділу Івано-Франківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» для виготовлення технічної документації по видачі державного акту на право власності на землю (нотаріальне переоформлення). На підставі виготовлення вказаної технічної документації позивачу видано державні акти на вищевказані земельні ділянки.

Для створення обмінних файлів та каталогу координат позивач як власник земельної ділянки замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для чого між нею та ПП «Прикарпатський Земельний Центр» 19.06.2017 року укладено договори №133 та №134. Відповідно до п. 1.1 даних договорів виконавець (відповідач) зобов`язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи, а саме: виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

На виконання вказаних договорів ще в 2017 році ПП «Прикарпатський Земельний Центр» було складено технічні документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), однак в них не було внесено дані про присвоєні кадастрові номери земельних ділянок, а також не виготовлено та не надано у користування замовника обмінні файли для внесення даних про присвоєні кадастрові номери до Державного земельного кадастру.

В липні 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу з даного приводу, однак листом №01-213 від 19.08.2020 року їй повідомлено про неможливість виготовлення технічної документації, оскільки існує накладення на суміжну земельну ділянку.

Позивач вважає, що вказане твердження не є підставою для невиконання умов договору, а тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Також зазначає, що посилання у відповіді на вимогу на те, що межі погоджувалися Демянівською сільською радою, є безпідставним, оскільки виготовлення вказаної документації не потребує затвердження чи погодження сільської ради, як і не вимагається погодження з будь-якими іншими установами. А отримання згоди суміжних землекористувачів не є обов`язковим, що відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц.

Також при укладенні договору відповідачу було повідомлено, що із суміжним землекористувачем існує спір. І саме цей спір був причиною проведення обмірів. Даний землекористувач разом з іншими був присутній при обмірах земельної ділянки та не висловлював заперечень проти їх проведення.

Позивач зазначає, що придбала земельну ділянку у власників, в яких були наявні державні акти на землю. Однак з невідомих їй причин кадастрові номери не були внесені до Державного земельного кадастру, а тому вона й звернулася до землевпорядної організації. Вважає, що землевпорядна організація не є суб`єктом перевірки наявності накладень, і відповідач не вправі оцінювати технічну документацію інших осіб, порівнювати їх, заперечувати дійсність технічних документів позивача.

Зазначає, що наявна документація не відповідає вимогам закону, оскільки до цього часу замовнику не було видано належним чином оформлену технічну документацію прошиту, пронумеровану, з усіма підписами та печатками виконавця, а також не було видано електронний документ, належним чином оформлений, засвідчений кваліфікованим цифровим підписом. А тому позивач не може реалізувати свої порушені права на вказані земельні ділянки.

Також вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договорів відповідачем, неможливістю відновлення порушеного права на землю, що принесло їй як особі похилого віку та інваліду значні хвилювання та шкоду здоров`ю.

З огляду на наведені обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин, що мають значення для справи, неправильної оцінки доказів.

Зазначає, що погодження меж є допоміжною стадією у процедурі розробки і складання технічної документації із землеустрою, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок та порушення прав землекористувачів. Непогодження меж із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Отже виконавець не може відмовитися від виготовлення технічної документації на тій підставі, що межі не погоджені суміжником. Тим більше, для погодження меж надається вже готова технічна документація з обмінним файлом, а не без такого.

Вказує, що розірвання договору між позивачем та відповідачем було можливе тільки під час строку його дії, який на даний час сплив. А закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення.

При цьому відповідачем порушено строки складання документації із землеустрою, визначені п. «г» ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про землеустрій».

Зазначає, що відповідачу було відомо про спір між суміжними землекористувачами, і саме цей спір став причиною для проведення обмірів. При проведенні обмірів були присутні суміжний землекористувач ОСОБА_2 та представник сільської ради, які жодних зауважень не заявляли.

Вказує, що земельна ділянка, яка ніби то перебуває у власності сільської ради, не сформована, а тому не може враховуватись під час обмірів. Жодного межового знаку із землями сільської ради немає; протиерозійної тераси площею 0,0125 га ніде не відображено. Претензій про те, що такий схил є протиерозійною терасою, ні в кого, в тому числі в сільської ради, не виникає. Натомість її земельна ділянка уже сформована, видані державні акти, а тому її площа не може змінюватися. Проте з невідомих причин відомості про її земельні ділянки відсутні у Державному земельному кадастрі, що є помилкою органу державної влади та порушує її права.

Зазначає, що розміри, проміри земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ще до укладення договору з ПП «Прикарпатський Земельний Центр» неодноразово були переміряні, межі відновлені та погоджені з сусідами, а судовими рішеннями, які набрали законної сили, доводиться законність первинних документів ОСОБА_1 .

Вважає, що ПП «Прикарпатський Земельний Центр» намагається узаконити самозахват земельної ділянки ОСОБА_2 , переробити виготовлену ними технічну документацію у 2017 році, зменшивши площу земельної ділянки ОСОБА_1 .

На думку апелянта спірний схил (тераса) площею 0,0125 га внесений до її державного акту на землю. В описі меж належність такого схилу громаді села Дем`янів відсутня. А рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2017 року по справі №341/789/14-ц прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку виникло раніше права власності ОСОБА_2 , а тому саме його земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача, і саме ним порушено вимоги законодавства.

Також зазначає, що має право на відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, яку оцінює в 50000,00 грн., оскільки є особою похилого віку, дитиною війни, інвалідом 2 групи, а порушення вимог укладених з відповідачем договорів призвело до ще більшого погіршення стану її здоров`я та неможливості відновити порушені права на землю.

З огляду на наведене просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

ПП «Прикарпатський Земельний Центр» подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що у відповідь на отриману 29.07.2020 року вимогу позивача видати належним чином оформлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ПП «Прикарпатський Земельний Центр» повідомлено, що ними розірвано договірні відносини з позивачем у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за вказаними договорами, що унеможливлювало їх виконання. Витрачені кошти запропоновано повернути замовнику.

Зазначає, що при проведенні комплексу робіт (кадастрової зйомки) по вказаних позивачем та її представниками межах було сформовано межі земельних ділянок ОСОБА_1 та оформлено пакет документів, який відповідно до ст. 198 ЗК України у червні 2017 року передано представникам позивача на погодження меж земельних ділянок з суміжними землевласниками та землекористувачами, що є обов`язком замовника. Однак при погодженні меж Дем`янівською сільською радою, яка є суміжним землевласником, було виявлено, що позивач та його представники неправильно вказали межу своєї земельної ділянки вздовж дороги (зокрема, стічною канавою вздовж дороги), а також вздовж ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка межує із протиерозійною терасою (схилом) більше 450, власником якої є Дем`янівська сільська рада. При цьому питання вказаної тераси вже було предметом розгляду суду, і рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2017 року по справі №341/789/14-ц встановлено, що позивач не довела своїх прав на дану терасу схил площею 0,0125 га, який виконує природоохоронну функцію і відноситься до земель запасу сільської ради, розмежовує земельні ділянки сторін. Таким чином вимога ПП «Прикарпатський Земельний Центр» щодо узгодження меж Дем`янівською сільською радою як суміжним землевласником є законною та необхідною для коректного оформлення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Також зазначає, що позивачем не було повідомлено виконавця робіт при укладенні договорів про існування спору та про те, що питання вказаної тераси вже розглядалося судом. Вказану інформацію підприємство отримало від Дем`янівської сільської ради при спробі отримати узгодження меж.

При повторних обмірах і винесенні меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) відповідно до розмірів, вказаних в державних актах, із врахуваннями зауважень Дем`янівської сільської ради при збереженні всіх розмірів, виявлено незначну зміну в площах земельних ділянок, зумовлені тим, що графічні креслення на державних актах зроблені вручну, вирахування площ проводилося графічним методом. Тому технічні документації можливо оформити тільки з площами, обрахованими по координатах. Однак представники позивача від такого варіанту відмовилися, наполягали на включенні до їхньої земельної ділянки тераси площею 0,0125 га, яка відноситься до земель запасу сільської ради та розмежовує земельні ділянки.

Крім того вказує, що протягом 2018-2020 років представники позивача не зверталися до ПП «Прикарпатський Земельний Центр» з метою завершення робіт по укладених договорах, а з червня 2017 року вказані технічні документації перебували у них.

Також п. 5.1.4 укладених договорів передбачено право виконавця розірвати договір в односторонньому порядку у разі виникнення обставин, що унеможливлюють виконання взятих на себе зобов`язань. Позивачу було запропоновано повернути витрачені на виготовлення технічної документації кошти, однак вона не прийняла дану пропозицію, натомість її представники вимагали розробити технічні документації фактично з порушенням вимог законодавства. Сама ж позивач жодного разу не приходила до ПП «Прикарпатський Земельний Центр».

На даний час у провадженні Галицького районного суду перебуває справа №341/244/19 за позовом ОСОБА_1 до Бурштинської міської ради, Дем`янівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні правом, яка стосується земельних ділянок, щодо яких позивач вимагає розробити технічні документації.

З огляду на наведене просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору купівлі-продажу від 19.02.2003 року ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку розміром 5295 кв.м. для обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що знаходяться в АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 7).

19.06.2017 року між ОСОБА_1 (замовник) та ПП «Прикарпатський Земельний Центр» (виконавець) було укладено Договір №133, відповідно до якого виконавець зобов`язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи, а саме: виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) (т. 1, а.с. 8-9).

Згідно п. 1.2 даного Договору замовник самостійно здійснює всі погодження з суміжними землевласниками та землекористувачами, а також інші необхідні погодження. Погоджений проект землеустрою подається замовником у відділ Держгеокадастру, відділ містобудування та архітектури та інші органи.

Відповідно до п. 4.1 Договору початок робіт 19.06.2017 року, їх закінчення 19.12.2017 року.

Розділами 5, 6 Договору визначено права та обов`язки сторін та відповідальність. Зокрема, виконавець має право: отримувати всі необхідні для виконання робіт документи; наполягати на забезпеченні доступу до земельної ділянки замовника, а при потребі до сусідніх земельних ділянок; розірвати договір в односторонньому порядку у разі виникнення обставин, що унеможливлюють виконання взятих зобов`язань. Замовник зобов`язаний надавати всі необхідні для виконання робіт документи; забезпечити виконавця всією інформацією про земельну ділянку, її стан, про наявні межові спори та ін.; забезпечити доступ виконавця до своєї земельної ділянки, а при потребі до сусідніх земельних ділянок. Замовник несе відповідальність за надані виконавцю вихідні дані та документи для початку робіт, зокрема за вказані межі земельних ділянок та вказаних суміжних землевласників та землекористувачів та ін.

Згідно п. 5.1.4, п. 7.1, 7.2 Договору виконавець має право розірвати договір в односторонньому порядку у разі: наявності помилки (накладки) в державному земельному кадастрі із суміжними земельними ділянками; виникнення спору між замовником та суміжними землевласниками і землекористувачами, органами влади, установами, організаціями та ін.; непогодження замовником технічної документації із суміжними землевласниками, землекористувачами та/або відповідними уповноваженими органами влади; виявлення причин, що свідчать про протиправні та незаконні наміри замовника; в інших випадках. Припинення (розірвання) дії Договору можливе в односторонньому порядку у випадку настання обставин, зазначених в п. 5.1.4. Рішення про розірвання Договору в односторонньому порядку має бути повідомлено стороні Договору на 5 днів до прийняття такого рішення.

Відповідно до копій Протоколу погодження договірної ціни на виконання робіт, рахунка про оплату №133 від 19.06.2017 року та квитанції №3 від 20.07.2017 року ОСОБА_1 оплачено 2000,00 грн. ПП «Прикарпатський Земельний Центр» на виконання вищевказаного договору (т. 1, а.с. 10, 12-13).

Позивач зазначає, що між нею та відповідачем також було укладено аналогічного змісту Договір №134, оскільки фактично існує дві земельні ділянки, на які слід було виготовити технічну документацію.

Судом встановлено також, що в 2017 році ПП «Прикарпатський Земельний Центр» згідно зазначених договорів було виготовлено технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території АДРЕСА_1 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_1 , які надані позивачу на погодження (т. 1, а.с. 14-54).

23.07.2020 року позивач звернулася до відповідача з вимогою надати належно оформлені технічні документації на вказані земельні ділянки із вказівкою на їх кадастрові номери та з електронним носієм обмінного файлу (т. 1, а.с. 55).

Листом №01-213 від 19.08.2020 року ПП «Прикарпатський Земельний Центр» повідомило позивача, що при виконанні робіт по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно договорів №133 та №134 від 19.06.2017 року виявлено проблемні питання відносно меж земельних ділянок позивача. Так, при погодженні меж Демянівською сільською радою було виявлено, що позивач неправильно показала межу своєї земельної ділянки вздовж дороги (зокрема стічною канавою вздовж дороги), а також вздовж ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка межує з протиерозійною терасою (схилом) більше 45о. Крім цього при обмірах замовник не повідомила, що в даній ситуації вже більше 15 років існує земельний спір, який неодноразово розглядався Демянівською сільською радою та судами різних інстанцій. При повторних обмірах і винесенні меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) відкоректовано координати поворотних точок згідно державних актів. У зв`язку з вищенаведеним попередньо надані у 2017 році технічні документації із землеустрою на погодження не чинні, оскільки сформовані по неправильно вказаних межах. Позивача було повідомлено, що 18.08.2020 року працівниками ПП «Прикарпатський Земельний Центр» будуть проводитися повторні обміри земельних ділянок. Проте у вказаний день у присутності землевпорядника сільської ради та суміжних землекористувачів позивач заборонила (не допустила) проводити будь-які обміри та уточнення меж земельних ділянок.

Цим же листом ПП «Прикарпатський Земельний Центр» повідомило ОСОБА_1 , що враховуючи вищенаведене, розриває з нею договори №133 та №134 від 19.06.2017 року у зв`язку з неможливістю їх виконання. Витрачені нею кошти відповідно до договорів підприємство готове повернути, перерахувавши на вказаний замовником рахунок (т. 1, а.с. 56).

10.05.2017 року Апеляційним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення у справі №341/789/14-ц, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання дотримуватись правил добросусідства та не чинити перешкод в користуванні протиерозійною терасою (схилом) площею 0,0125 га, що розташована в с. Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області та розмежовує суміжні земельні ділянки, та у здійсненні ґрунтоохоронних заходів, що полягають в укріпленні схилу і запобігання його розмиву, змиву, зсуву згідно чинного законодавства, відновлення твердих меж між земельними ділянками згідно державних актів про право власності на землю з врахуванням їх розмежування протиерозійною терасою, зобов`язання внесення відомостей до автоматизованої системи Державного земельного кадастру (т. 1, а.с. 94-100).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у справі, що переглядається, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позову у обраний позивачем спосіб було б втручанням у дискреційні повноваження відповідача. При цьому зобов`язання щодо виконання договору не залежало тільки від відповідача, отже наслідки його невиконання не можуть бути покладені тільки на нього. Крім того позивачем не доведено факт завдання їй моральної шкоди діями ПП «Прикарпатський Земельний Центр».

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Підстави для зміни або розірвання договору визначені у статті 651 ЦК України. Так, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Обґрунтовуючи вимоги позову та апеляційної скарги, позивач зазначала, що ПП «Прикарпатський Земельний Центр» безпідставно не виконує взяті на себе зобов`язання згідно укладених між ними 19.06.2017 року договорів №133 та №134 по виготовленню технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки (ч. 4 ст. 55 ЗУ «Про землеустрій»).

Згідно ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Судом встановлено, що причиною невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно вказаних вище договорів стало те, що при погодженні меж земельних ділянок позивача виявлено, що остання неправильно показала межу своєї земельної ділянки вздовж дороги (зокрема стічною канавою вздовж дороги), а також вздовж ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка межує з протиерозійною терасою (схилом) більше 45о. Крім того при обмірах замовник не повідомила, що в даній ситуації вже більше 15 років існує земельний спір, який неодноразово розглядався Дем`янівською сільською радою та судами різних інстанцій. При повторних обмірах і винесенні меж земельних ділянок в натуру (на місцевість) ПП «Прикарпатський Земельний Центр» було відкоректовано координати поворотних точок згідно державних актів, зазначено, що попередньо надані у 2017 році технічні документації із землеустрою на погодження не чинні, оскільки сформовані по неправильно вказаних межах, та повідомлено про проведення повторних обмірів земельних ділянок. Однак позивач та її представники заборонили проводити будь-які обміри та уточнення меж земельних ділянок, вимагали затвердити технічні документації по вказаних ними межах.

Таким чином листом №01-213 від 19.08.2020 року ПП «Прикарпатський Земельний Центр» повідомило позивача про розірвання з нею договорів №133 та №134 від 19.06.2017 року у зв`язку з неможливістю їх виконання. Запропоновано витрачені нею кошти відповідно до даних договорів повернути, перерахувавши на вказаний замовником рахунок (т. 1, а.с. 56).

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для зобов`язання ПП Прикарпатський Земельний Центр виконати умови договорів від 19.06.2017 року про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). А оскільки судом не встановлено неправомірності дій відповідача, вимога про відшкодування на користь позивача моральної шкоди до задоволення також не підлягала.

Що стосується посилань апелянта на те, що жодного межового знаку із землями сільської ради у неї немає, протиерозійна тераса площею 0,0125 га ніде не відображена, в описі меж в державному акті належність такого схилу громаді села Дем`янів відсутня, а отже спірний схил (тераса) внесений до її державного акту на землю, то слід зазначити наступне.

Так, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2017 року у справі №341/789/14-ц, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання дотримуватись правил добросусідства та не чинити перешкод в користуванні протиерозійною терасою (схилом) площею 0,0125 га, що розташована в с. Дем`янів Галицького району Івано-Франківської області та розмежовує суміжні земельні ділянки, та у здійсненні ґрунтоохоронних заходів, що полягають в укріпленні схилу і запобігання його розмиву, змиву, зсуву згідно чинного законодавства, відновлення твердих меж між земельними ділянками згідно державних актів про право власності на землю з врахуванням їх розмежування протиерозійною терасою, зобов`язання внесення відомостей до автоматизованої системи Державного земельного кадастру (т. 1, а.с. 94-100).

При цьому судом вказано, що «жодним державним актом сторін, в тому числі і бувшого власника земельної ділянки, у якого придбала ділянку ОСОБА_1 , не зазначено, що протиерозійна тераса (схил) відноситься до площі приватизованої земельної ділянки. Висновком експерта від 24.09.2016 року також встановлено, що земельна ділянка площею 0,0125 га в основі 2,87 м, по ребру 92,1 м, не входить до земель ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності площею 0,3285 га (ОСГ). Рішень Демянівської сільської ради про наділ-доділ цієї спірної площі 0,0125 га залуженого крутосхилу ОСОБА_1 чи попередньому власнику будинковолодіння АДРЕСА_2 не приймалось… Позивач ОСОБА_1 жодним доказом не довела своїх законних прав власності на терасу схил, який виконує природоохоронну функцію, площею 0,0125 га. Дана площа земельної ділянки відноситься до земель запасу сільської ради, розмежовує земельні ділянки сторін, і рада вправі здійснювати контроль за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства що у даному випадку жодним чином не порушує права позивача.»

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Твердження апелянта про те, що вищевказане рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.05.2017 року прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права є голослівними, оскільки згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.08.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на дане рішення визнано неподаною та повернуто заявнику.

При цьому сам факт не зазначення в державних актах ОСОБА_1 та попереднього власника земельної ділянки про наявність протиерозійного схилу не свідчить про відсутність такого, чи що його включено до земельної ділянки позивача.

Зазначення апелянтом про те, що погодження меж є допоміжною стадією у процедурі розробки і складання технічної документації із землеустрою також не можуть свідчити про неправомірність дій відповідача, оскільки таке погодження передбачене ст. 198 ЗК України та, відповідно, в договорах №133, №134 від 19.06.2017 року, укладених з ПП «Прикарпатський Земельний Центр», а сам факт виникнення спору між замовником та суміжними землевласниками і землекористувачами, органами влади, установами, організаціями та ін., непогодження замовником технічної документації із суміжними землевласниками, землекористувачами та/або відповідними уповноваженими органами влади; виявлення причин, що свідчать про протиправні та незаконні наміри замовника за умовами договору є підставою для розірвання такого договору в односторонньому порядку.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження №14-652цс18), на яку посилається ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, зазначено, що погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови.

Тобто в даному випадку визначальне значення має саме наявність спору між замовником та суміжними землевласниками і землекористувачами.

Підписуючи дані договори з відповідачем ОСОБА_1 погодилася на їх умови, в тому числі в частині підстав розірвання договору. Вимог про визнання їх недійсними в цілому чи в частині не заявляла.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на те, що розірвання договору між позивачем та відповідачем було можливе тільки під час строку його дії, який сплив ще 19.12.2017 року, то такі не заслуговують на увагу. Згідно п. 10.1 Договору від 19.06.2017 року він діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. А 19.12.2017 року це обумовлений строк закінчення виконання робіт згідно п. 4.1 Договору та Календарного плану (т. 1, а.с. 11).

Твердження щодо того, що позивач при укладенні договорів на виготовлення технічної документації повідомляла відповідачу про спір між суміжними землекористувачами суд також не бере до уваги, оскільки саме наявність такого спору є однією з підстав розірвання Договору згідно п. 5.1.4, що було відомо позивачу при ознайомленні з його змістом та підписанні.

Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, а фактично зводяться до незгоди з таким рішенням.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.