Справа № 464/3719/20
пр.№ 2/464/780/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар судового засідання Цуняк А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх собі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, з урахуванням заяви від 15.04.2021 (а.с. 133-136), до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що спільно з третіми особами є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі, окрім нього зареєстрований його син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною позивача. Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, остання у такій квартирі ніколи не проживала та не сплачувала за надані комунальні послуги. Зазначив, що реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі створює власникам перешкоди в користуванні та розпорядженні таким майном.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В судове засідання від 11.08.2021 позивач не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності та не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, належним чином неодноразово повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду, причин неявки не повідомили та не подали відзив на позовну заяву.

Треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Судом, на підставі положень статей 223, 280 ЦПК України, враховуючи також відсутність відповідних заперечень представника позивача, здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та третім особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом, виданими 18.03.2020 державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. та зареєстровані в реєстрі за № 3-759, 3-761, 3-763.

Згідно з довідкою з місця проживання №1148 від 18.06.2020, виданою ЛКП «Житловик-С», у квартирі АДРЕСА_1 , окрім позивача ОСОБА_1 та інших осіб, зареєстрована його колишня дружина відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, яким власник вважає прийнятним.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з положеннями ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем ОСОБА_2 в шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10.09.2018 розірвано.

Як видно з актів ЛКП «Житловик-С» від 18.06.2020, 18.03.2020, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована, однак не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2012 року.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною позивача, за період реєстрації у вищевказаній квартирі самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не набула.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є мешканцями будинку АДРЕСА_2 , надали показання про те, що відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проживає у квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку та підтвердили обставини, викладені в підписаних ними актах щодо непроживання відповідача за місцем реєстрації.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності, а відтак наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням.

Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 317, 319, 391, 401, 405, 406 ЦК України, статтями 2, 81, 89, 141, 200, 247, 263 265, 280 289 ЦПК України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання:АДРЕСА_5 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Повторне заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.