П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,

з участю секретаря Кекерчень М.І. .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року (головуючий суддя Малюк В.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-Буд», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 07.03.2018 біля 20 год. 30 хв. на 734 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_2 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «Електро-Буд», та керуючи транспортним засобом «ГАЗ-66», реєстр. н/з НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Volkswagen Polo», реєстр. н/з НОМЕР_2 , чим заподіяв автомобілю позивача механічних пошкоджень.

Для ремонту позивачем було придбано у Чеській республіці бувші у користуванні запчастини (бампер, задню фару, ліву задню четвертину кузова, ліву задню арку крила) вартістю 11 400,00 чеських крон (разом із ПДВ). За проведений ремонт автомобіля, здійснений ТОВ «Форвард автоцентр», позивачем сплачено 28 199,97 грн з ПДВ.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність працівника ТОВ «Електро-Буд» водія ОСОБА_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування №АМ/2357912, позивач зазначала, що заподіяну їй шкоду у даному випадку має відшкодувати страховик ТДВ «СК «Альфа-Гарант», за виключенням франшизи, яка за приписами п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має бути відшкодована ТОВ «Електро-Буд».

ТОВ «Електро-Буд» не відшкодувало позивачу франшизу, а страховик листом від 27.08.2018 фактично відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, зажадавши від нього надання експерту для огляду пошкодженого транспортного засобу, який на той час вже було відновлено.

Посилаючись на дані обставини, просив стягнути на свою користь зі страховика ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 11400,00 чеських крон (у гривнях по курсу НБУ на день виплати) та 27199,97 грн страхового відшкодування, а з іншого відповідача ТОВ «Електро-Буд» просив стягнути 1000,00 грн франшизи. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2019 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Електро-Буд» на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1 000 грн. Стягнуто з ТДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 11 400 чеських крон (у гривнях по курсу НБУ на день виплати) та 27 199,97 грн страхового відшкодування. Стягнуто з ТОВ «Електро-Буд» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 16,63 грн та 141,60 грн витрат затрачених на правничу допомогу. Стягнуто з ТДВ «СК«Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 688,17 грн та 5 858,40 грн витрат на правничу допомогу.

На це рішення подала апеляційну скаргу ТДВ «СК«Альфа-Гарант», в якій просить скасувати рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог до страховика та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ТДВ «СК«Альфа-Гарант».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 не збережено пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він був після ДТП, до огляду його представником страхової компанії, не надано пошкоджене авто для огляду; позивачкою самостійно здійснено ремонт автомобіля, що унеможливило визначення страховиком розміру заподіяної шкоди; невиконання позивачем обов`язку (п. 33-1.1 ст. 33-1 та п. 33.3 ст. 33 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі - Закон № 1961-IV) щодо збереження та надання для огляду пошкодженого авто призвело до відмови у виплаті страхового відшкодування. Вказує, що відсутні належні докази для сплати страхового відшкодування, а надані позивачем акт виконаних робіт від 24.07.2018, рахунок-податковий документ від 05.05.2018, чек-квитанція від 05.05.2018 не підтверджують розмір завданого збитку, не є результатом діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Оскільки ТОВ «Електро-Буд» рішення суду не оскаржувало, тому апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ТДВ «СК«Альфа-Гарант», не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення про стягнення із ТОВ «Електро-Буд» на користь ОСОБА_1 суми франшизи та судових витрат.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи про адміністративне право рушення щодо ОСОБА_2 (№306/739/18), обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07.03.2018 біля 20 год. 30 хв., на 734 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Електро-Буд», керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-66», реєстр. н/з НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «VOLKSWAGEN Polo», реєстр. н/з НОМЕР_2 , чим заподіяв цьому транспортному засобу механічних пошкоджень.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 04.04.2018 у справі №306/739/18, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і на нього накладено стягнення у виді штрафу (а.с. 6).

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , якого притягнуто за до адміністративної відповідальності ст. 124 КупАП, протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що 07.03.2018 біля 20 год. 30 хв. на 734 км автодороги Київ-Чоп водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ГАЗ-66», реєстр. н/з НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу транспортним засобом «Volkswagen Polo», реєстр. н/з НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі частково пошкоджені.

У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що ознайомлений з його змістом та згідний.

Зі змісту постанови про закриття кримінальної справи від 23.03.2018 слідує, що допитаний ОСОБА_2 пояснив, що керував транспортним засобом «ГАЗ-66», реєстр. н/з НОМЕР_1 зі швидкістю 40-50 км/год. Автомобіль «Volkswagen Polo» знаходився перед ним на відстані 10-12 метрів, прийняв у праву сторону де зупинився на відстані 0,5 м до правого відбійника. Водій ОСОБА_2 , побачивши це, скерував автомобіль у ліву сторону та почав гальмувати, однак правою стороною напівпричепа допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo».

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 111 від 16.03.2018 причиною виникнення ДТП стали дії водія автомобіля марки «ГАЗ-66», д.н.з НОМЕР_1 , громадянина ОСОБА_2 , який всупереч вимог пунктів правил дорожнього руху 13.1 та 12.3 не дотримав безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , що рухався попереду.

Як зазначено у постанові про закриття кримінального провадження, удар автомобілю позивача прийшовся у задню ліву частину, що підтверджується також схемою місця ДТП, на якій зазначено наявність уламків на проїжджій частині.

Для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу позивачем було придбано у Чеській республіці бувші у користуванні запчастини (бампер, задню фару, задній корпус, задню арку крила) вартістю 11 400,00 чеських крон (2800+8600=11400). Зазначене стверджується наявними у матеріалах справи фінансово-розрахунковими документами з їх перекладом: накладна-податковий документ від 05.05.2018, чек-квитанція від 05.05.2018, рахунок-податковий документ № 180100132 (а.с. 7-11). За проведені ТОВ «Форвард автоцентр» роботи з ремонту автомобіля, а також використані для цього матеріали, позивачем сплачено 28 199,97 грн з ПДВ (акт виконаних робіт від 24.07.2018, квитанція від 24.07.2018 а.с. 12, 13). Перелік запасних частин та виконаних робіт по ремонту автомобіля відповідає пошкодженням, які за обставинами справи були спричинені автомобілю позивача.

Таким чином розмір майнової шкоди внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу становить 11400,00 чеських крон і 28199,97 грн.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На момент настання згаданої ДТП цивільно-правова відповідальність водіїв ТОВ «Електро-Буд», пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «ГАЗ-66», реєстр. н/з НОМЕР_1 , була застрахована ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за страховим полісом обов`язкового страхування такої відповідальності №АМ/2357912.

Умовами цього полісу встановлено ліміт відповідальності страховика за заподіяну шкоду майну в розмірі 100 000,00 грн та франшиза в розмірі 1000,00 грн, яка за приписами п.36.6 ст.36 Закону № 1961-IV відшкодовується страхувальником, тобто ТОВ «Електро-Буд».

Встановлено, що з метою фактичного відшкодування вищевказаної шкоди, позивач у серпні 2018 року надіслала страховику заяву про виплату страхового відшкодування за пошкодження у ДТП її транспортного засобу (а.с. 15). До цієї заяви вона додала документи, які підтверджують факт настання ДТП з вини працівника ТОВ «Електро-Буд» ОСОБА_2 , пошкодження у ній транспортного засобу позивача та вартість проведених робіт по відновленню пошкодженого транспортного засобу на вказану вище суму грошових коштів, в якій просила виплатити їй 11400,00 чеських крон і 27199,97 грн за мінусом франшизи (28199,97 грн 1000,00).

Листом від 03.09.2018 №12/2475 страховик повідомив позивача про відстрочення прийняття ним рішення про здійснення страхового відшкодування до моменту отримання страховиком відповідних документів, а саме - заяви з банківськими реквізитами позивача, як власника транспортного засобу (а.с. 17).

У відповідь на цей лист страховика №12/2475, ОСОБА_1 було надіслано заяву від 19.09.2018 із банківськими реквізитами (а.с. 16).

У подальшому страховик листом від 27.09.2018 №12/2712 повідомив ОСОБА_1 про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу позивача для огляду експертом, знаючи про відновлення цього засобу і неможливість фактичного виконання такої вимоги позивачем (а.с. 18). При цьому, страховик покликався на п.37.1.3 ст.37 Закону і вказав, що вчинення дій, які унеможливлюють встановлення причин та обставин ДТП, її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

ТДВ «СК«Альфа-Гарант» у даній справі фактично оспорює наявність підстав для виплати страховиком позивачу відшкодування за настання ДТП і розміру такого відшкодування.

Пунктом 33.1 ст.33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Такі обов`язки особи установлені законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Наведеної правової позиції притримується і Верховний Суд у своїх постановах від 14 лютого 2018 року у справі №760/5736/15-ц та від 10 квітня 2019 року у справі №724/1009/16-ц.

У даній справі факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; водій ОСОБА_2 , що перебував у трудових відносинах з ТОВ «Електро-Буд», як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності.

Між тим, виключні підставі для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) встановлені ст.37 Закону № 1961-IV.

Згідно з п.п.37.1.3 п.37.1 цієї норми Закону № 1961-IV до вказаних підстав належить невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Пунктами 34.2 і 34.3. ст.34 Закону № 1961-IV встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження)

Незважаючи на те, що страховик отримав повідомлення позивача про дорожньо-транспортну пригоду ще 07.03.2018, про що зазначено і у листі ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 03.09.2018 №12/2475 (а.с. 17), вимога страховика про надання позивачем пошкодженого ТЗ експерту для огляду надіслана адресату тільки 27.09.2018 (більше ніж через шість місяців після отримання повідомлення про ДТП), тобто з простроченням встановленого страховику обов`язку (протягом 10 робочих днів).

Встановивши, що страховик 07.03.2018 отримав повідомлення про настання ДТП, що мала місце 07.03.2018, однак у порушення вимог пункту 34.2 статті 34 Закону № 1961-IV не виконав встановленого цією нормою зобов`язання та не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про обґрунтованість здійснення розрахунку страхового відшкодування, виходячи із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, визначеного у Акті виконаних робіт від 24.07.2018.

Під час розгляду справи страховиком не доведено та судами не встановлено, що саме ненадання позивачем транспортного засобу для огляду страховику унеможливило встановлення останнім розміру матеріального збитку.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.06.2019 у справі №308/8041/16-ц (а.с. 66.)

Відтак, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що внаслідок несвоєчасного виконання страховиком свого обов`язку по направленню свого представника (експерта) на місце ДТП чи для огляду пошкодженого майна, відмова страховика у виплаті страхового відшкодування є необґрунтованою.

При цьому встановлено, що автомобіль позивача відремонтовано. Для ремонту позивачем було придбано у Чеській республіці бувші у користуванні запчастини (бампер, задню фару, ліву задню четвертину кузова, ліву задню арку крила) вартістю 11 400,00 чеських крон, що підтверджується наданими квитанціями з перекладами на українську мову (2800+8600=11400,00, а.с. 7-11).

Згідно акту виконаних робіт від 24.07.2018 за проведений ремонт автомобіля «Volkswagen Polo» н/з НОМЕР_2 , здійснений ТОВ «Форвард автоцентр», позивачем сплачено 28 199,97 грн (а.с. 12-13).

За приписами ст.29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка наведена у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля.

З наведених підстав апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про те, що приписи законодавства не передбачають обов`язковості проведення оцінювачем будь-якого дослідження на предмет визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням у ДТП транспортного засобу, та складення ним відповідного документа (висновку, звіту тощо).

Позивач до своєї заяви додала страховику всі належні докази на підтвердження понесених нею витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом її транспортного засобу у розмірі 11400,00 чеських крон з ПДВ і 28199,97 грн. з ПДВ (накладна-податковий документ від 05.05.2018р. і чек-квитанція від 05.05.2018р. підприємця ОСОБА_3 , рахунок-податковий документ № НОМЕР_3 від 13.06.2018р. підприємця ОСОБА_4 , акт виконаних робіт від 24.07.2018р. №Fo-K-007786 та фіскальний чек від 24.07.2018р).

Відтак, суд визнає, що вимога страховика про надання експерту для огляду пошкодженого транспортного засобу позивача після його відновлення, а також неможливість визначення з цих причин розміру заподіяної позивачу шкоди не ґрунтується на приписах законодавства.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування у встановлений договором строк є обов`язком страховика (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України).

Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV у вказаній редакції).

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у статті 37 Закону N 1961-IV у зазначеній редакції.

ТДВ «СК«Альфа-Гарант» вказувала, що підставою для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування є п.п. 37.1.3. Закону N 1961-IV - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, що призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди.

Страховиком не доведено, що ненадання позивачем транспортного засобу для огляду страховику унеможливило встановлення розміру матеріального збитку.

За обставинами справи встановленими є факт, причини та обставини дорожньо-транспортної пригоди, також встановлено, що саме страховик не виконав свій обов`язок по направленню свого представника (експерта) на місце ДТП чи для огляду пошкодженого майна. При цьому колегія суддів вважає, що страховиком не доведено, що саме ненадання позивачем транспортного засобу для огляду страховику унеможливило встановлення останнім розміру матеріального збитку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача із ТДВ «СК«Альфа-Гарант» страхового відшкодування є правильним, підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 колегія суддів не вбачає.

Разом із тим, визначивши розмір страхового відшкодування у чеських кронах, місцевий суд припустився помилки.

Страховий поліс є формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті 1 Закону № 1961-IV). У такому договорі сторони визначили розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, саме у гривні (а.с. 14).

Оскільки 11 400,00 чеських крон станом на день пред`явлення позову 07.11.2018 за курсом НБУ (1,236 грн. за 1 крону) становить 14 090,40 грн, тому саме вказана сума підлягає стягненню, у зв`язку з чим резолютивну частину рішення слід змінити, визначивши суму страхового відшкодування у гривні, котра загалом становить 41 290,37 гривень, з яких 14 090,40 грн вартість використаних матеріалів та 27 199,97 грн (межі позовних вимог) вартість виконаних робіт необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля (14 090,40 + 27 199,97=41 290,37).

Зважаючи на викладене, через неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши на користь позивачки страхове відшкодування у національній валюті.

Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 грудня 2019 року змінити у частині визначення валюти стягнутого страхового відшкодування, виклавши абзац третій резолютивної частини у наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 41 290,37 гривень страхового відшкодування.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Головуюча: Судді: