Номер провадження: 22-ц/813/1602/21
Номер справи місцевого суду: 947/2702/20
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сіваченко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення пені за прострочення виконання робіт, відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

10 лютого 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 3240,00 грн., стягнення пені за прострочення виконання робіт у розмірі 851472,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн., та упущеної вигоди в сумі 6081,00 грн.

За наслідком розгляду справи, 02 червня 2020 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом повернення безпідставно отриманих грошових коштів, стягнення пені за прострочення виконання робіт, відшкодування моральної шкоди та упущеної вигоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у відшкодування витрат понесених на професійну правничу допомогу 5000 гривень 00 копійок.

Також в судовому засіданні 02 червня 2020 року під час розгляду вказаної справи, представник позивача заявив клопотання про вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, після ухвалення рішення по справі, з урахуванням того, що була відсутня можливість надати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції.

Додатковим рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7094 гривні 50 копійок відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути витрати на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача у відшкодування судових витрат: понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7094 гривні 50 копійок.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що позивачем по зазначеній цивільній справі є ОСОБА_1 , представництво якого здійснював адвокат Станков Степан Степанович, на підставі додаткової угоди №2 від 03.02.2020 року до договору про надання правової допомоги №21/10-19 від 03.02.2020 року.

За умовами вказаного договору, адвокат надає клієнту правову допомогу в рамках спору з ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

У відповідності до наданого звіту адвоката Станкова С.С. про виконання доручення на виконання додаткової угоди №2 від 03.02.2020 року до договору про надання правової допомоги №21/10-19 від 03.02.2020 року, вартість наданих послуг з правничої допомоги складає в сумі 7094 гривні 50 копійок, що прийнято позивачем ОСОБА_1 що підтверджується складеним актом виконаних робіт №2 від 03.06.2020 року.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що компенсація витрат з надання правничої допомоги адвоката здійснюється у порядку, передбаченому статтею 137 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, понесені позивачем витрати на отримання правничої допомоги в сумі 7094 гривні 50 копійок, які були заявлені до відшкодування, покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Додатково колегія суддів наголошує, що постановою Одеського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 червня 2020 року без змін, а тому розподіл судових витрат не відбувається у відповідності до положень статті 141 ЦПК України.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк