П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року місто Київ

справа № 759/8504/21

провадження№22-ц/824/10188/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач Незалежна профспілка авіапрацівників Державного

підприємства «Антонов»

відповідач Державне підприємство «Антонов»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва, постановлену у складі судді Шум Л.М. 19 травня 2021 року, у справі за позовом Незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» до Державного підприємства «Антонов» про стягнення профспілкових внесків, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач незалежна профспілка авіапрацівників Державного підприємства «АНТОНОВ» звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позов до Державного підприємства «Антонов» про стягнення профспілкових внесків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року матеріали справи № 759/8504/21 пр. 2/759/4384/21 за позовом Незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» до Державного підприємства «Антонов» про стягнення профспілкових внесків передано до Господарського районного суду міста Києва для подальшого розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, незалежною профспілкою авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу для розгляду до Господарського суду міста Києва суд першої інстанції посилаючись на п.1.ч.1.ст. 20 ГПК України дійшов висновку, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1.ч.1 ст.31 ЦПК України).

Проте, колегія суддів не може погодиться з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом статті 19 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

При цьому суди повинні враховувати принцип правової визначеності і не допускати наявності проваджень, а отже, і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами з того ж предмета, але судами різних юрисдикцій.

У свою чергу, предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Тобто, за загальним правилом критеріями належності справи до господарського судочинства є в сукупності суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, х права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно до статті 10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до приписів частини сьомої статті 20 Закону України Закону України «Про професійні спілки, х права та гарантії діяльності» профспілки, їх об`єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об`єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об`єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін, профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

Як зазначено у пункті 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних оправ від 01.03.2013 № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами v справі є юридичні особи.

Відповідно до приписів частини перини статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на викладені положення чинного законодавства, враховуючи суть спору, який виник із колективного договору, вирішення якого у судовому порядку передбачено приписами частини сьомої статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також те, що спірні правовідносини не мають характеру господарських, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції, щодо передачі справи на розгляд господарського суду є помилковим.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже встановивши, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції мав би відмовити у відкритті провадження у справі, а не передати справу для подальшого розгляду до господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року неможливо визнати законною та обґрунтованою, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу незалежної профспілки авіапрацівників Державного підприємства «Антонов» - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року - скасувати, з направленням для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна