Дата документу 31.03.2021 Справа № 324/899/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/899/16 Головуючий у 1 інстанції: Кацаренко І.О.
провадження № 22-ц/807/1097/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
31 березня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В.
суддів: Гончар М.С.
при секретарі: Путій Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування спадкоємцями обов`язкової частки,
У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Пологівської міської ради Запорізької області, третя особа Комунальне підприємство «Імпульс» Пологівської районної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_1 . За життя матері та за її згодою він перебудував цей житловий будинок, спорудивши на його місці новий, який на теперішній час недобудований зі ступенем готовності 48 %. В шестимісячний строк після смерті матері він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом та 04.12.2015р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки земельної ділянки за вказаною адресою, а відносно житлового будинку йому було відмовлено у видачі свідоцтва постановою нотаріуса з тих підстав, що житловий будинок, який належав спадкодавцю фактично відсутній, як відсутні і правовстановлюючі документи на новий будинок. Між ним та іншими двома спадкоємцями за законом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існує спір з приводу цього будинку, який останні вважають спадковим майном. Тому просив визнати за ним право власності на недобудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який складається з житлового будинку літера «А» 48 % готовності загальною площею 97 кв. м, паркану № 1, воріт № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У грудні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 , Більмацької державної нотаріальної контори Запорізької області
про визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, визнання права власності на частину спадкового майна в порядку спадкування спадкоємцями обов`язкової частки.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зазначали, що 02 лютого 1957 року їх мати ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 .
В період шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 1996 року, посвідченого Пологівською державною нотаріальною конторою, придбали житловий будинок АДРЕСА_1 ; на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 1999 року, посвідченого Пологівською товарною біржею «Агропром-Інвест», придбали житловий будинок АДРЕСА_2 .
Крім того, в період шлюбу подружжям ОСОБА_7 були придбані:
- земельна ділянка площею 6,9196 га на території Зразківської сільської ради Більмацького (колишня назва Куйбишевський) району Запорізької області, яка належала ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 жовтня 2007 року, вартістю 74 583 грн.;
- майновий пай в сумі 4614,12 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, що оформлений свідоцтвом про право на майновий пай члена колективного сільськогоспода-
рського підприємства (майновий сертифікат) від 08 жовтня 2003 року;
- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Більмацького (Куйбишевського) району, розміром 0,54 умовних кадастрових га, що засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 04 листопада 1996 року № 221, вартістю 1324 грн.;
- земельна ділянка площею 6,6479 га на території Зразківської сільської ради Більмацького (Куйбишевського) району, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 жовтня 2007 року;
- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Більмацького (Куйбишевського) району, розміром 0,54 умовних кадастрових га, засвідчене сертифікатом про право на земельну частку (пай) від 04 листопада 1996 року № 222;
- майновий пай в сумі 5026,66 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, оформлений свідоцтвом про право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) від 08 жовтня 2003 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.
Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві власності майно: земельну ділянку на території Зразківської сільської ради Більмацького району площею 6,9196 га; майновий пай в сумі 4614,12 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Більмацького району Запорізької області; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського (Більмацького) району, розміром 0,54 умовних кадастрових га та житловий будинок АДРЕСА_2 .
Спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України до майна ОСОБА_6 були його син - відповідач у справі ОСОБА_3 та їх мати ОСОБА_4 .
Проте, ще за життя 22 жовтня 2008 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким все своє май-
но заповів сину - відповідачу ОСОБА_3 , який пропустив строк для прийняття спадщини.
Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2010 року ОСОБА_3 був встановлений додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька.

22 жовтня 2010 року державний нотаріус Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевська А.О. видала ОСОБА_3 два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме, земельну ділянку на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району площею 6,9196 га; майновий пай в сумі 4614,12 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області; земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району, розміром 0,54 умовних кадастрових га.

При поданні нотаріусу заяви про прийняття спадщини ОСОБА_3 було замовчано той факт, що у відповідності із ст. 1241 ЦК України у померлого ОСОБА_6 є спадкоємець - дружина померлого ОСОБА_4 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині і яка фактично прийняла спадщину у відповідності до ст. 1268 ЦК України, оскільки все життя проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем - ОСОБА_6 . А нотаріус ОСОБА_8 не перевірила факт наявності інших спадкоємців, не витребувавши довідку із місяця проживання спадкодавця.

Крім того, нотаріус Дашевська А.О. неправомірно видала свідоцтво про право власності на все майно, оформлене на ОСОБА_6 на день його смерті, не вирішивши питання про виділ 1/2 частки майна як належного його дружині ОСОБА_4 у спільній сумісній власності подружжя як придбаного в шлюбі.

Наведене свідчить про те, що свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 спадкоємцю ОСОБА_3 були видані без врахування частки, яка належала їх матері ОСОБА_4 , а тому мають бути визнані недійсними.

Щодо оформленого на спадкодавця ОСОБА_6 житлового будинку АДРЕСА_2 , який був придбаний подружжям в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 12 травня 1999 року, укладеного на товарній біржі, то позивачі вважають, що частки кожного із подружжя є рівними, тобто по 1/2. Таким чином, спадкуванню підлягала лише 1/2 частина будинку, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 , а частки спадкоємців мали складати: ОСОБА_4 - 1/8 частина як обов`язкова частка у спадщині на будинок, відповідачу ОСОБА_3 - 3/8 частини спадкового будинку на підставі заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір сторін - ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, яке складалося з 3/4 частин земельної ділянки на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району площею 6,9196 га; 3/4 частин майнового паю в сумі 4614,12 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області; 3/4 частин земельної частки (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району, розміром 0,54 умовних кадастрових га; земельної ділянки на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 жовтня 2007 року, площею 6,6479 га; права на земельну частку (най) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району, розміром 0,54 умовних кадастрових га; майнового паю в сумі 5026,66 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області; 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2 та на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України є позивачі і відповідач як діти ОСОБА_4 .

За життя, 15 грудня 2011 року, ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину - відповідачу у справі ОСОБА_3 .

Позивачі зазначили у позові, що відповідно до ст. 1241 ЦК України вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , мають право на обов`язкову частку у спадщині.

У встановлений законом строк вони всі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Але ними було з`ясовано, що ОСОБА_4 , яка фактично прийняла спадщину, не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , а також не оформила свої права на частку у спільному з ОСОБА_6 майні подружжя. До цього часу позивачі вважали, як вони зазначили у позові, що їх мати оформила свої права на майно належним чином.

04 грудня 2015 року державний нотаріус Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевська А.О. видала ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної ділянки, розташованої на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району, площею 6,6479 га, а також на 2/3 частини права на земельну частку (пай) від 04 листопада 1996 року № 222 та на майновий пай в сумі 5026,66 грн. в пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове», села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 11 грудня 2015 року державний нотаріус Куйбишев- ської державної нотаріальної контори Дашевська А.О. видала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину права на земельну частку (пай) від 04 листопада 1996 року № 222 та на 1/3 частину майнового паю в сумі 5026,66 грн. в пайовому фонді КСГІ «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, по 1/6 частині кожній, а також свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної ділянки, розташованої на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району, площею 6,6479 га, по 1/6 частині кожній. Тобто на майно, яке було оформлено за спадкодавцем ОСОБА_4

ОСОБА_3 як спадкоємцю за заповітом також було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 на вище наведене майно.

У видачі свідоцтва про право на спадкування за заповітом на будинок АДРЕСА_1 нотаріусом ОСОБА_3 було відмовлено у зв`язку із тим, що будинок є об`єктом незавершеного будівництва, та не відповідає тому, на який мається правовстановлюючий документ. Тому відповідач звернувся до суду із позовом в цій справі, в якому зазначив, що після смерті матері відкрилася спадщина на недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 . Однак, просив визнати право власності на цей недобудований будинок лише за ним, зазначивши, що даний житловий будинок він будував самостійно на місці знесеного за погодженням з матір» ОСОБА_4

ОСОБА_1 і ОСОБА_9 зазначають, що даний будинок був знесений, а на його місці побудований новий, який станом на сьогоднішній день відповідає 48% готовності. Рік побудови - 2015, тобто за життя матері ОСОБА_4 , а тому має входити до спадкової маси. Тому позивачі вважають, що спадщина відкрилась на право забудовника на недобудований будинок АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного позивачі просили суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, розташовану на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №146296, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 15 жовтня 2007 року, площею 6,9196 га, кадастровий № :05:002:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видане ОСОБА_3 і посвідчене 22 жовтня 2010 року державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевською А.О., реєстровий № 2958;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: майновий пай в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, що належав спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на майновий пай серії ЗП-09 № 005074, виданого головою Зразківської сільської ради від 08 жовтня 2003 року; право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0108981, виданого головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області 04 листопада 1996 року, видане ОСОБА_3 і посвідчене 22 жовтня 2010 року державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевською А.О., реєстровий № 2960;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, розташованої на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, площею 6,9196 га, кадастровий № :05:002:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по 1/8 частині за кожною;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину майнового паю в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, - по 1/8 частині за кожною;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної частки (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових га,- по 1/8 частині за кожною;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , по 1/8 частині за кожною;

- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/6 частині за кожною право забудовника жилого будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Пологівської міської ради Запорізької області, третя особа КП «Імпульс» Пологівської районної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишено без розгляду за його заявою (т. 1, а.с. 213).

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що, звернувшись із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька, відповідач ОСОБА_3 надав державному нотаріусу копію рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30 вересня 2010р. у справі № 2-1240/2010, яке набрало законної сили і ніким не оскаржувалось, яким було встановлено, що ОСОБА_3 не звернувся вчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки вважав, що спадщину прийняла його матір, а коли він діз-

нався, що мати не буде приймати спадщину після смерті ОСОБА_6 , то він вже пропустив строк для подання відповідної заяви. Вказувалось, що у нотаріуса малось свідоцтво про народження ОСОБА_3 , а тому відомості про те, що ОСОБА_4 має право на спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_6 спадкоємець ОСОБА_3 не приховував, а сама ОСОБА_4 не зверталась до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини або про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Тому суд вважав, що відповідно до статті 71 ЗУ «Про нотаріат» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину за заповітом), відсутні підстави вважати, що частка у спільному майні подружжя, яка мала належати матері сторін у справі, автоматично перейшла в її власність, і, як наслідок, увійшла до складу спадщини.

Суд також вказував, що, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилались на те, що ОСОБА_6 та їх матір ОСОБА_4 після укладення шлюбу проживали разом до дати смерті ОСОБА_6 , однак не надали доказів на спростування відомостей, які містяться в довідці Зразківської сільської ради від 14 вересня 2010 № 261, згідно з якою ОСОБА_6 був зареєстрований на території Зразківської сільської ради в АДРЕСА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом зазначено, що, наполягаючи на своєму праві отримати свідоцтва про право на частку у спадковому будинку АДРЕСА_2 , а також свідоцтво про право забудовника на будинок АДРЕСА_1 , позивачі не надали суду відповіді, чому у заявах від 18 липня 2015р. до нотаріальної контори вони не зазначили про це своє право на спадщину (за законом).

Зважаючи на все вище наведене, суд першої інстанції визнав вимоги позивачів недоведеними.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність рішення суду у зв`язку невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити по цій справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що ОСОБА_3 приховав наявність спадкоємця, який пережив одного з членів подружжя, тобто своєї матері ОСОБА_4 від Куйбишевського райсуду Запорізької області, коли звертався до суду з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини, і при зверненні до Куйбишевської держнотконтори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_6 , що призвело до неправильного і незаконного розподілу часток у спадковому майні та порушення прав позивачів як спадкоємців обов`язкової частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_4 . Вказують, що суд не перевірив коло спадкоємців, в тому числі, які спадкують згідно ст.1241 ЦК України, що призвело до того, що державний нотаріус Куйбишевської державної нотаріальної контори неправомірно збільшив частку ОСОБА_3 у спадщині після померлого батька ОСОБА_6 , та зменшив їх частки у спадщині після смерті матері ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після чоловіка, а також мала у спільному майні подружжя Ѕ частку. Тому, на їх думку, такі обставини тягнуть за собою визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом 22 жовтня 2010 року на ім`я ОСОБА_3 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року постанову Запорізького апеляційного суду від 30 січня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційним судом зазначено, що, переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не обґрунтував належним чином своїх висновків та не спростував доводів позивачів про те, що оспорювані свідоцтва по право на спадщину за заповітом були видані ОСОБА_3 без врахування частки, яка належала їх матері ОСОБА_4 . Крім того, суд не встановив, де була зареєстрована на час смерті чоловіка ОСОБА_6 - його переживша дружина ОСОБА_4 , а також не перевірив, чи мала право остання на обов`язкову частку у спадщині після його смерті та чи прийняла вона спадщину внаслідок постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Хоча дослідження зазначених обставин має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення сторони позивача та сторони відповідача, які підтримали свої позиції у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням рекомендацій касаційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судове рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Тому під час нового розгляду цієї справи апеляційному суду слід перевірити: де проживала ОСОБА_4 на час смерті чоловіка ОСОБА_6 , чи прийняла вона спадщину після його смерті, чи є спільним майном подружжя майно, оформлене на померлого ОСОБА_6 . Оскільки права позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 є похідними від її прав на майно, оформлене на ОСОБА_6 .

Судом встановлено та ці обставини не оспорюються сторонами у справі, що всі вони є дітьми померлої ОСОБА_4 . Але ОСОБА_6 є батьком лише відповідача ОСОБА_3 , а позивачі є дітьми ОСОБА_4 від іншого шлюбу.

Тобто ОСОБА_3 спадкує після обох спадкодавців: матері ОСОБА_4 та батька ОСОБА_6 , а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 тільки після смерті матері ОСОБА_4 . Та всі спадкоємці належним чином прийняли спадщину, що підтверджується спадковими справами та рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від області від 30 вересня 2010р. у справі № 2-1240/2010 про визначення додатково строку ОСОБА_3 для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 ( т. 1 а.с. 44, 45, 48. 49).

Встановлено, що після смерті матері ОСОБА_4 на належне їй особисте майно, оформлене на її ім`я, сторони отримали свідоцтва про право на спадщину у відповідних частках та спору в цій частині не мається.

Спір виник з приводу майна, яке ОСОБА_4 та ОСОБА_6 придбали за час шлюбу, а тому воно, на думку позивачів, є спільною сумісною власністю подружжя, і кожному з них належить по Ѕ частці у цьому майні. Тому спадщина після смерті ОСОБА_6 відкривалась тільки на Ѕ частку всього оформленого на його ім`я майна, придбаного в шлюбі.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 02.02.1957р. Шлюб не розривався, а припинився у зв`зку зі смертю чоловіка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 6, 55). Обидва за життя склали заповіти, якими все належне їм майно заповіли сину

ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 10, 54).

Спільним майном цього подружжя позивачі вважають: земельну ділянку на терито-

рії Зразківської сільської ради Куйбишевського району площею 6,9196 га, яка на підставі Державного акту серії ЗП № 146296 про право власності від 15.10.2007р. оформлена на ОСОБА_6 , який видано Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області, кадастровий № :05:002:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,; право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0108981, виданого головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області 04 листопада 1996 року; право на майновий пай в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, що посвідчується свідоцтвом про право на майновий пай серії ЗП-09 №005074, виданим головою Зразківської сільської ради від 08 жовтня 2003 року; житловий будинок АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ, організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Отже, відповідно до положень ст. 57 СК України та ст. 81 ЗК України земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність, у тому числі виділена в натурі земельна частка (пай), є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану безоплатно частку із земельного фонду.

Відповідно до частини 5 ст. 61 С України земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації, могла бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя лише з 09 лютого 2011 року, після внесення до ст. 61 СК України змін Законом України від 11 січня 2011 року N 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя" та до липня 2012р. (виключення цієї частини із вказаної норми Сімейного кодексу).

Згідно з положеннями Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок», який був чинним на день прийняття рішення від 06.12.2004р. про надання цієї земельної ділянки ОСОБА_6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка є часткою державного земельного фонду, така земельна ділянка одержана відповідачем у власність в процесі приватизації, тобто його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя незалежно від того, що приватизована вона ним в період шлюбу з позивачкою. Та отримана у період, коли норми ч. 5 статті 61 СК України не існувало.

Із Державного акту ЗП № 146296 про право власності від 15.10.2007р., оформленого на ОСОБА_6 , який видано Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області, кадастровий № :05:002:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вбачається, що таке надання земельної ділянки у власність прирівнюється до приватизації.

Отже, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, лише у період з 8 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, вважається спільною сумісною власністю подружжя. У інших випадках таке майно належить до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

А тому на набуту в такий спосіб одним із подружжя земельну ділянку не поширюється статус спільного майна подружжя.

Що стосується права на земельну частку (пай) та майновий пай, то вони також не можуть бути спільною сумісною власністю подружжя з огляду на таке.

Майновий пай це частка кожного члена КСП в майновому пайовому фонді, розмір якої залежить від трудової участі в діяльності цього підприємства. Право на майновий пай посвідчується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) (далі Свідоцтво).

У Свідоцтві зазначалася сума, на яку члену реорганізованого КСП могло бути виділено майно, що підлягало паюванню, та відсоток такого майна у загальному пайовому фонді.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підпри-

ємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) нале- жить членам колективного сільськогосподарського підприємства ( КСП), сільскогоспода-

рського кооперативу ( СК), сільськогосподарського акціонерного товариства (САТ),

в тому числі, пенсіонерам, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами

відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, і право на частку (пай) у земельному чи майновому паях належить кожному з подружжя як одноосібне приватне, оскільки пов`язано саме з членством у реформованому або ліквідованому сільськогосподарському підприємстві, тобто зосновано на праві, подібному до приватизації.

Отже, із визначеного позивачами майна та майнових прав, які вони вказують як спільне майно подружжя ОСОБА_7 , таким майном можна визнати лише житловий будинок АДРЕСА_2 . Тому Ѕ цього будинку, оформленого на ОСОБА_6 належала його дружині ОСОБА_4 на праві власності у спільному майні подружжя. І в такому разі спадщина після смерті ОСОБА_6 могла відкритися лише на Ѕ частку.

Що стосується спадкування ОСОБА_4 після смерті чоловіка ОСОБА_6 , то колегія, усуваючи упущення, допущені судом першої інстанції в цій частині, на що звернув увагу касаційний суд, скасовуючи постанову апеляційної інстанції та спрямовуючи справу на новий апеляційний розгляд, то під час нового апеляційного розгляду колегія встановила такі обставини.

Оскільки ОСОБА_6 заповітом все своє майно, яке буде належати йому на час смерті, заповів сину ОСОБА_3 , то дружина померлого ОСОБА_6 як непрацездатна вдова могла успадкувати лише обов`язкову частку у спадщині відповідно до приписів статті 1241 ЦК України.

Зі спадкової справи № 292/2010, відкритої після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , слідує, що ОСОБА_4 із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка не зверталась.

Відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У матеріалах спадкової справи міститься довідка сільського голови і секретаря Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області № 261 від 14 вересня 2010 року про те, що ОСОБА_6 , 1925 року народження, дійсно був зареєстрований на території Зразківської сільської ради у АДРЕСА_3 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між тим, відомостей, де проживав сам ОСОБА_6 , а також його дружина ОСОБА_4 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 чоловіка, ані спадкові справи, ані матеріали цієї цивільної справи, не містять.

Сторонами у судовому засіданні апеляційного суду 31.03.2021р. були надані відповідні довідки, які містили таку інформацію та були прийняті апеляційним судом і досліджені на виконання рекомендацій касаційного суду.

Стороною позивачів надано довідку № 298 від 21.12.2015р. виконавчого комітету Зразківської сільської ради Куйбишевського (на тепер Більмацького) району Запорізької області, згідно з якою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дійсно були зареєстровані на території Зразківської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 , але з 2005р. не проживали на території ради за вказаною адресою.

Також позивачами надано довідку, видану квартальним комітетом № 14 м. Пологи 11.11.2017р., у якій вказується, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 з 2005р. проживали за адресою АДРЕСА_4 без реєстрації.

Відповідачем ОСОБА_3 також надано дві довідки, складені головним спеціалістом з реєстрації місця поживання відділу ЦНАП Пологівської міської ради, датовані 29.03.2021р.

Згідно довідки № 338 ОСОБА_6 з 2005р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 проживав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Довідка видана на підставі довідки голови квартального комітету.

Згідно довідки № 339 ОСОБА_4 з грудня 2009р. поживала за адресою: АДРЕСА_2 , а з нею до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав ОСОБА_3 .

Між тим, колегія вважає, що дві останні довідки № 338, 339 від 29.03.2021р. не прояснюють обставин, де ж проживала ОСОБА_4 саме на момент смерті чоловіка ОСОБА_6 , оскільки містять роз`єднану інформацію окремо щодо ОСОБА_6 та окремо щодо ОСОБА_4 .

В порядку уточнення цієї інформації відповідач ОСОБА_3 надав пояснення, що ОСОБА_4 продовжувала мешкати до смерті чоловіка ОСОБА_6 у ОСОБА_11 та переїхала до АДРЕСА_2 тільки з грудня 2009р.

Сторона позивача заперечувала, вказуючи, що подружжя ОСОБА_7 до дня смерті чоловіка ОСОБА_6 не розлучалось, а мешкало разом у належних їм будинках АДРЕСА_4 , та ОСОБА_6 ніколи не проживав у будинку АДРЕСА_5 окремо від дружини ОСОБА_4 .

Колегія, проаналізувавши надані довідки у сукупності з матеріалами справи та поясненнями сторін в цій частині, вважає достовірними саме документи, подані стороною позивача, оскільки вони датовані більш раннім періодом, узгоджуються між собою і з матеріалами справи та складені самим головою квартального комітету, а не з посиланням на якусь довідку квартального комітету, яку не додано до похідної, складеної начебто на її підставі.

Колегія також вважає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 мешкали разом, оскільки жоден із спадкоємців не зазначив у заявах до нотаріальної контори, що вони мешкали за різними

адресами, зазначивши лише, що їх постійним місцем мешкання було село Зелений Гай.

Зважаючи на вказане, ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6 шляхом постійного проживання разом з ним на час смерті останнього, але у зв`язку з наявністю складеного спадкодавцем ОСОБА_6 заповіту на користь сина ОСОБА_3 , ОСОБА_4 як переживши вдова мала право у відповідності до вимог статті 1241 ЦК України лише право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 1241 ЦК України, розмір обов`язкової частки дорівнює половині частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом.

Тобто у праві на земельну ділянку, майновий пай та земельний пай ОСОБА_4 успадкувала ј частку як обов`язкову, оскільки у випадку спадкування за законом разом з сином їй належала б Ѕ частка.

Між тим, 14 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до Куйбишевської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_6 , у якій зазначив, що інших спадкоємців за заповітом і спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, у спадкодавця немає. Тому просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,9196 га, розташовану на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, право на земельну частку (пай) і майновий пай.

22 жовтня 2010 року державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області Дашевською А.О. за реєстровими номерами 2958, 2960 на ім`я ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майна померлого ОСОБА_6 .

Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з земельної ділянки, розташованої

на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області,

яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі державного акту на

право власності на земельну ділянку серії ЗП №146296, виданого Куйбишевською ра-

йонною державною адміністрацією 15 жовтня 2007р., площею 6,9196 га, кадастровий № :05:002:0017, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогос-

подарського виробництва; майнового паю в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, що належав спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЗП-09 № 005074, виданого головою Зразківської сільської ради від 08 жовтня 2003 року; права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбищевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0108981, виданого Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області 04 листопада 1996 року (т.1 а.с.185, зворот,186).

З копії спадкової справи № 168/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (т.1,а.с.43-95) судом першої інстанції вірно встановлено, що 04 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Куйбишевської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_4 . У заяві ОСОБА_3 зазначив, що інших спадкоємців за заповітом у померлої нема. Спадкоємцями, передбаченими ст.1241 ЦК України, є непрацездатні доньки ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6,6479 га, розташовану на території Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, право на земельну частку (пай) і майновий пай КСП «Іскра».

Спадкоємцю ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4 видані свідоцтва на спадщину за заповітом від 04.12.2015р.: про право на 2/3 частки земельної ділянки розміром 6,6479 га ( т. 1 а.с. 7, 8); про право на земельну частку (пай) у КСП «Іскра» - у 2/3 частці ( а.с. 79); про право на майновий пай у КСП «Іскра» в сумі 5026,66 грн. у 2/3 частці ( а.с. 79).

Позивачі вказували, що зміст заповіту їм відомий, тому просили видати їм свідоцтва на обов`язку частку у спадщині на майно: земельну ділянку, земельний та майновий паї ( т. 1 а.с. 80-зворот).

Позивачам видано свідоцтво про право на спадщину на це ж спадкове майно у 1/3 частці, тобто по Ѕ частині від 1/3 частки, тобто вирахована нотаріусом у цьому майні їх обов`язкова частка ( т. 1 а.с. 87, 89,91, 92).

Отже, спадкоємцю ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину на все майно, належне батьку, крім будинку.

Але вище встановлено, що матір сторін ОСОБА_4 прийняла обов`язкову частку після смерті чоловіка ОСОБА_6 , а тому належне їй спадкове майно у ј частці: на земельну ділянку, розташовану на території Зразківської сільської ради Куйбишевського

району Запорізької області, на майновий пай в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області та на

земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбищевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, в подальшому може бути об`єктом спадкування після її смерті.

Та в такому разі відповідач, сповістивши нотаріусу, що спадкоємців обов`язкової частки після смерті ОСОБА_6 не мається, а нотаріус, не перевіривши цю інформацію, порушили права ОСОБА_4 на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, та в подальшому після її смерті права позивачів на отримання у спадщину обов`язкової частки після смерті матері.

Отже, оформленням свідоцтвами від 22.10.2010р. права на спадщину після смерті ОСОБА_6 на все спадкове майно порушуються на теперішній час права позивачів, у зв`язку з чим їх вимоги підлягають частковому задоволенню.

Встановлено, що обидві дочки померлої ОСОБА_4 : ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на час її смерті мають пенсійний вік, а тому вважаються непрацездатними. Та на частину майна їм нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину у обов`язковій частці, а саме, на майно, яке на час смерті було оформлено на їх матір ОСОБА_4 .

Та тільки на спірне майно свідоцтво не могло бути видано позивачам, оскільки право на нього оформлено свідоцтвами від 22.10.2010р. за ОСОБА_3 .

Визначаючи належну позивачам до спадкування обов`язкову частку на спірне майно після смерті матері ОСОБА_4 з урахуванням вище встановлених обставин, колегія зазначає, що матері сторін у справі - ОСОБА_4 належала ј частка як обов`язкова після смерті чоловіка ОСОБА_6 , та за законом після її смерті спадкували б троє спадкоємців, тому їх частки за законом мали б становити по 1/12 кожному, половина від якої складає 1/24 частку, що є обов`язковою часткою, належною кожному з позивачів.

В такому разі свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом Гриню Г.Г. після смерті батька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , слід визнати частково недійсними у 1/12 частці на кожен вид спірного майна, та визнати за кожною з позивачів право власності на 1/24 частку цього майна в порядку спадкування як за спадкоємцями обов`язкової частки після

смерті матері ОСОБА_4 .

Що стосується будинку АДРЕСА_2 , то його придбано на ім`я ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.1999р., укладеного на Пологівській товарній біржі «Агропом-Інвест» (реєстровий № ПН-111). Дані правовстановлюючі документи КП «Імпульс» Пологівської районної ради зареєстровані (на паперових носіях) 17.05.1999р. в Реєстровій книзі № 14 за реєстровим № 2626. В Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно об`єкт нерухомості не зареєстровано ( т. 1 а.с. 132).

Тобто такий будинок існує, він придбаний під час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а тому відповідно до ст.. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР, який був чинним на час придбання вказаного будинку, цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відомостей про домовленість подружжям ОСОБА_7 про інший розподіл придбаного під час шлюбу майна не здобуто.

Тому Ѕ частка вказаного будинку належить ОСОБА_4 як частка у спільному майні подружжя, а також після смерті ОСОБА_6 вона успадкувала обов`язкову частку у розмірі 1/8 частини цього будинку, тобто до спадкового майна після її смерті належить 5/8 часток цього будинку. Спадкоємців за законом було б троє, тому кожному належало б по 5/24 часток, а обов`язкова частка в такому разі становить 5/48, тобто кожній з позивачів по 5/96 часток будинку.

Що стосується права власності на цей будинок як оформлений за біржовою угодою, то з цього приводу колегія зазначає таке.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Частиною 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Вбачається, що вказана біржова угода була зареєстрована КП «Імпульс» Пологівської районної ради, тобто належним реєстраційним органом на час укладення цієї угоди, та з цих пір вказаний будинок перебуває у володінні ОСОБА_6 .

Колегія не вбачає у такому разі, та ще й з огляду на відсутність ТБ «Агропром-Івест`на сьогоднішній день, перешкод для визнання права власності за позивачами на належну їм вказану частину житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

З приводу іншого будинку, на який позивачі просили визнати права забудовника, АДРЕСА_1 , то колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний будинок зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.1996р., посвідченого державним нотаріусом Пологівської державної нотаріальної контори за р.н. № 1-654.

Але при обстеженні цього будинку КП «Імпульс» Пологівської районної ради станом на 17 грудня 2015р. встановлено, що житловий будинок, 1948 року будівництва, літ. «А» загальною площею 27,85 кв. м, житловою площею 22 кв. м, матеріал стін глиновалькові оштукатурені цементом, літ. «а» сіни, літ. «Б» сарай, літ. «В» сарай з погрібом, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 - відсутній ( т. 1 а.с. 133).

Натомість, на цій земельній ділянці за вказаною адресою знаходиться необудований житловий будинок з погрібом літ. «А» готовністю 48 %, рік будівництва зі слів ОСОБА_12 2015, загальною площею 97,0 кв. м, матеріал стін черепашник обличкований цеглою, літ. № 1 паркан, літ. № 2 ворота. Дозвільні документи на будівництво та експлуатацію житлового будинку на час проведення технічної інвентаризації замовником не надано.

Враховуючи, що за життя власником буднику ОСОБА_4 не було отримано дозвільних документів на знесення будинку АДРЕСА_1 та не розроблено і не затверджено відповідний проект нового будівництва, не отримано дозволу на здійснення будівництва, то вона не набула права забудовника, а тому не могли успадкувати його і її спадкоємці.

Беручи до уваги нові досліджені докази, встановлені на їх підставі нові обставини, колегією дійсні правовідносини встановлені іншим чином, ніж їх встановив суд першої інстанції з приводу спадкування сторін після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Тому, визнавши апеляційну скаргу частково обґрунтованою, колегія у відповідності до приписів пп. 1, 2, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду та ухвалює своє судове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

Позовні вимоги задовольняються в частині визнання частково недійсними свідоцтв

про право на спадщину за заповітом, які видані ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_6 , у належних позивачам обов`язкових частках, на які вони мають право після смерті їх матері ОСОБА_4 , якою до цього успадковано після смерті чоловіка частину майна відповідно до статті 1241 ЦК України, яке в такому разі входять до кола спадкового майна після її смерті, із визнанням права власності за позивачами на ці частки у спадковому майні, а також задовольняються вимоги в частині визнання права власності на будинок, який був оформлений на батька, але відносився до спільного майна подружжя, а інша частина до спадкового майна.

В задоволенні інших позовних вимог, а саме, щодо права ОСОБА_4 на Ѕ частку у спільному майні подружжя на земельну ділянку, майновий та земельний паї, а тому і збільшеного значення з урахуванням цього у обов`язковій частці, належній позивачам, та в частині відмови у визнанні прав забудовника щодо будинку АДРЕСА_1 колегія відмовляє з інших правових підстав, тобто не у зв`язку з недоведеністю цих вимог, як визначив суд, а у зв`язку з іх необґрунтованістю на підставі іншим чином встановлених обставин у справі.

Керуючись ст..ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2017р. в цій справі скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_13 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 22.10.2010р. державним нотаріусом Більмацької (Куйбишевської) державної нотаріальної контори Дашевською А.О. (реєстровий номер 2958), на земельну ділянку, кадастровий номер :05:002:0017, площею 6,9196 га, розташовану на території Зразківської сільської ради Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , щодо 1/12 частки цієї земельної ділянки.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 22.10.2010р. державним нотаріусом Більмацької (Куйбишевської) державної нотаріальної контори Дашевською А.О. (реєстровий номер 2960), на майновий пай в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, що належав спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЗП-09 №005074, виданого головою Зразківської сільської ради від 08 жовтня 2003 року; на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0108981, виданого головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області 04 листопада 1996 року, щодо 1/12 частки майнового паю та права на земельну частку (пай).

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 право власно-

сті на 1/12 частину земельної ділянки, кадастровий номер :05:002:0017, площею 6,9196 га, розташованої на території Зразківської сільської ради Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, по 1/24 частці за кожною як спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 право власності на 1/12 частину майнового паю в сумі 4614,12 грн. у пайовому фонді КСП «Іскра» в ТОВ «Зразкове» села Зразкове Куйбишевського району Запорізької області, що посвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай серії ЗП-09 №005074, виданим головою Зразківської сільської ради від 08 жовтня 2003 року, по 1/24 частці за кожною як спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 право власності на 1/12 частину земельної частки (паю), яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, розміром 0,54 умовних кадастрових гектари, та посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0108981, виданим головою Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області 04 листопада 1996 року, по 1/24 частці за кожною як спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_13 право власності на 5/48 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , по 5/96 часток за кожною спадкоємицею обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В іншій частині позовних вимог відмовити з інших правових підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 квітня 2021р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Подліянова Г.С.

Гончар М.С.