Справа № 242/1280/20
Провадження № 2/242/1109/21
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

19 серпня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Носаль А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» 04 лютого 2020 року звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача за кредитом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 21 червня 2013 року ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті , складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Щодо встановлення кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити кредитний ліміт).

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому в Тарифах банку, з розрахунку 360 календарних днів, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, що визначені договором.

АТ КБ «Приватбанк» зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Проте відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, , яка станом на 30 листопада 2019 року становить 66 526,35 грн., та складається з наступних сум:

-1 922,75 грн. - заборгованість за кредитом;

-59 059,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 900,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина)

-3 144,11 - штраф (процентна складова).

За таких обставин, позивач просить суд стягнутим з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 66 256,35 грн. , а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2020 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково: з відповідача на користь позивача стягнуто суму заборгованості за кредитом в розмірі 1 922,75 грн., суму заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 59 059,49 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 13 липня 2021 року зазначене заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, а також відзив на позовну заяву, згідно з яким просять відмовити в задоволенні позову в зв`язку із пропуском позовної давності. Крім того, у відзиві зазначено, що матеріали справи не містять самого кредитного договору, укладеного з відповідачем. Зазначає, що наданий позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису відповідача, і тому не можна вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді всі істотні умови договору. Крім того, відповідач зазначає, що баком неправомірно було підвищено проценту ставку за кредитним договором. Крім того, відповідач зазначив про неправомірність стягнення пені та штрафів за невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, оскільки він зареєстрований у м. Гірник Донецької області, який відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Представником позивача відповідь на відзив на позовну заяву не надано.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про отримання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Крім того, своїм підписом відповідач зазначив, що він є ознайомленим з договором про надання банківських послуг до його укладання та погоджується з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг позичальник погодився отримати шляхом роздрукування з сайту http://privatbank.ua Умов та Правил надання банківських послуг. Позичальник також зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами.

Згідно з п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити кредитний ліміт).

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування відповідачу 21 червня 2013 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 300,00 грн., який 12 жовтня 2013 року збільшено до 2 000,00 грн.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, що визначені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим банком, заборгованість відповідача станом на 30 листопада 2019 року становить 66 526,35 грн., та складається з наступних сум:

-1 922,75 грн. - заборгованість за кредитом;

-59 059,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 900,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина)

-3 144,11 - штраф (процентна складова).

Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

За правилами ст. ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позов до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підписаний представником позивача 04 лютого 2020 року та надійшов до суду 25 березня 2020 року.

Представником позивача надано до суду довідку щодо кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , відповідно до якої відповідачу 21 червня 2013 року надано кредитну картку, термін дії якої встановлено до липня 2016 року включно.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Так, згідно із випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 21 червня 2013 року, 06 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 03 березня 2017 року, 04 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року були здійснені поповнення картки готівкою у відділенні банку на загальну суму 3 370,00 грн.

У постанові Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що «відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою».

Таким чином, матеріали справи містять докази переривання перебігу позовної давності, в зв`язку із чим підстави для відмови у позові в зв`язку із його пропущенням позивачем відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із випискою по особовому рахунку відповідача вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти від банку та фактично користувався ними, періодично здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

За матеріалами справи відповідачу був встановлений кредитний ліміт в розмірі 2 000,00 грн., з яких баком пред`явлені вимоги за тілом кредиту в сумі 1922,75 грн.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надана позивачем копія анкети-заяви не містить посилання на проценту ставку, яку сторони узгодили при укладанні договору.

Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату встановлення кредитного ліміту, відповідачу встановлено проценту ставку в розмірі 30,00%. З 01 вересня 2014 року процентна ставка збільшилася до 34,80%, та з 01 квітня 2015 року - до 43,20%.

Проте позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, а тому збільшення процентної ставки було проведено в односторонньому порядку під час дії заборони на таке підвищення.

Судом встановлено, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом слід обчислювати з 21 червня 2013 року до закінчення строку дії картки для користування кредитом, тобто до 31 липня 2016 року, оскільки після закінчення строку договору нарахування відсотків по договору законом не передбачено.

При визначенні розміру заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 30,0 % на рік на залишок заборгованості:

1 922,75 грн. х 30,0 % : 360 днів х 700 днів = 1 121 гривень 60 копійок.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за тілом кредиту та процентами за його користування становить 3 127,67 грн. , виходячи з розрахунку: 1922,75 (заборгованість за тілом кредиту) +1121,60 ( заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 01 вересня 2014 року по 31 липня 2016 року) +83,32 грн. ( заборгованість за відсотками до 01 вересня 2014 року).

Разом з тим, як вже зазначалося вище, за відомостями з виписки з карт-рахунку, відповідачем 06 лютого 2017 року, 22 лютого 2017 року, 03 березня 2017 року, 04 квітня 2017 року та 04 травня 2017 року були здійснені поповнення картки готівкою у відділенні банку на загальну суму 3 370,00 грн.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджено, що заборгованість за фактично витрачені кошти відповідачем погашена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом задоволенню не підлягають в зв`язку з погашенням їх відповідачем.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені та штрафу суд встановив наступне.

Згідно ст..2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у Гірник Донецької області, тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція.

Суд вважає необхідним відмовити у позовних вимогах щодо стягнення пені та штрафу за систематичне порушення боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, оскільки, згідно розрахунку вимог банку щодо кредитної заборгованості, банк повинен зупинити ці нарахування з 14 квітня 2014 р. і у період проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з розрахунку, наданим позивачем, до заборгованості відповідача входить, зокрема, сума штрафів та пені.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що в позовних вимогах про стягнення штрафів та пені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

В и р і ш и в:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. І. Капітонов