Провадження № 2/263/625/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Кирилюк В.В.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2020 позивач звернувся до Центрального відділу державної виконавчої служби із вимогами видати судовий наказ та зобов`язати виконавчу службу скасувати обліковий запис про право власності на нежитлове приміщення розташоване по АДРЕСА_1 та повернути приміщення у стан господарчих споруд домоволодіння.

Ухвалою суду від 29.10.2020 через несплату судового збору, некоректність позовних вимог та необхідність встановлення коло зацікавлених осіб у розгляді справи, позов залишено без руху.

09.11.2020 на виконання ухвали суду, позивачем подано уточнений позов за змістом якого відповідачем визначено відповідачем державного реєстратора прав на нерухоме майно ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, якого просив зобов`язати здійснити реєстрацію припинення права власності з 01.09.2009 на об`єкти нежитлової нерухомості, які розташовані по АДРЕСА_1 , а саме: нежила будівля літ. «Б-2», прибудови літ. «Б-1-2», літ. «Б-2-2».

Ухвалою суду від 10.11.2020 позовна заява ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно ЦНАП Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Отримавши заперечення відповідача, ОСОБА_1 подано клопотання про заміну відповідача. Ухвалою суду від 21.01.2021 до участі у розгляді справи в якості відповідача залучено Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради.

08.02.2021 ОСОБА_2 подано уточнений позов до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради за змістом якого, просив скасувати рішення державного реєстратора Маріупольської міської ради Бадасен Н.М. №19548314 від 16.07.2008 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, розташовану по АДРЕСА_1 з часу постановлення апеляційним судом Донецької області ухвали від 01.09.2009; скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис №23999930 про право власності ОСОБА_1 на вказану нежитлову будівлю.

04.03.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву за змістом якого, представник відповідача ОСОБА_3 вказує на відсутність в Єдиному державному реєстру судових рішень, рішення суду про скасування права власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що ухвалою Апеляційного суду Донецької від 01.09.2009, рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.12.2007 про визнання права власності на нежитлову будівлю (літ.Б-2, літ.Б-1-1, літ. Б-2-2), скасовано. Разом з тим, розділ Електронного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію 16.07.2008 прав власності позивача на вказаний об`єкт нежитлової нерухомості, не закритий, тому Головним управлінням ДПС в Донецькій області продовжується нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Додатково, звернув увагу суду на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у справі за позовом Головного управління ДПС в Донецькій області стягнуто податкову заборгованості, яка полягає у податку на нерухоме майно в сумі 18610грн. 26коп. Тому, позивач вимушений звернутись до суду із вимогами скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю, з метою припинення нарахування податку на нерухоме майно.

Відповідач незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, свого представника до суду не спрямувала.

З`ясувавши правову позицію позивача, з урахуванням доводів відзиву відповідача на позовні вимоги, дослідивши надані письмові пояснення та докази по справі суд дійшов висновку про наступні фактичні та юридичні обставини за позовом.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.07.2006, на підставі рішення колегії Жовтневої райадміністрації від 29.06.2006, за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . ( а.с.20)

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28.12.2007 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлову будівлю літ.«Б-2», прибудови літ.«Б1-2», «Б2-2», самочинно реконструйовані у магазини непродовольчих товарів, майстерню, офіс, що розташовані по АДРЕСА_1 . (а.с.24)

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01.09.2009 рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.12.2007 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. (а.с.25,26)

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 17.03.2010 позовна заява ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно залишено без розгляду. (а.с.6)

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.01.2011 зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самочинно зайняту земельну ділянку площею 0,0004га на якій розташована нежитлова будівля літ.«Б-2» по АДРЕСА_1 привести її у придатний для використання стан, включаючи знос будівлі (споруди) ( а.с.7)

Як вбачається з рішення про відмову у скасуванні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на номером 23000030 розділу Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою відмови стала відсутність у Єдиному державному реєстрі судових рішень відповідно рішення суду про скасування прав власності позивача та ненадходження завіреної копії зазначеного рішення від суду на запит державного реєстратора. (а.с.42)

Згідно положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Стаття 18 вказаного Закону встановлює процедуру державної реєстрації прав. Пункти 5 та 6 частини 1 цієї статті унормовують, що державна реєстрація проводиться на підставі рішення про державну реєстрацію прав (пункт 5), після чого власне відкривається розділ в Державному реєстрі прав та/або вносяться до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав (пункт 6).

Згідно вимог ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує реєстраційні справи у паперовій формі;

9-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбаченихЗаконом України"Про виконавче провадження", інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.п. 6, 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р., державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р., розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Відповідно до п. 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. №1127, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Позивачем для проведення реєстрації припинення прав власності державному реєстратору прав на нерухоме майно ОСОБА_4 надана копія судових рішень за якими скасовано право власності позивача на нежитловий об`єкт нерухомого майна розташований по АДРЕСА_1 . Твердження відповідача про відсутність вказаного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, не надходження у встановлений законодавством строк відповіді на запитувану інформацію щодо наявності зазначеного рішення суду, не спростовані позивачем за наслідками судового розгляду.

Аналіз вищевказаних обставин та норм діючого законодавства, свідчить про те, що державний реєстратор Іщук Н.Ф., при вирішенні питання про скасування державної реєстрації,за зверненням позивача 10.11.2020, діяла в межах наданих повноважень із суворим дотриманням вимог ст. п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на їх обтяження» при вирішенні питання про скасування права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора ММР Бадасен Н.М. №19548314 від 16.07.2008 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю; та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю за реєстрованим номером №239999930, з часу вступу в законну силу ухвали Апеляційного суду Донецької області, задоволенню не підлягають. Оскільки, за наслідками судового розгляду не встановлена незаконність дії державного реєстратора ММР Бадасен Н.М. на час ухвалення рішення №19548314 від 16.07.2008 про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю. Вказане рішення державного реєстратора опиралось на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 28.12.2007, яке ухвалою апеляційного суду Донецької області від 01.09.2009 було скасовано, із направленням справи на новий розгляд. В подальшому ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 17.03.2010 позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без розгляду, тобто рішення за суттю позовних вимог не ухвалювалось.

Вимоги ж позивача про скасування в Державному реєстрі речових з прав на нерухоме майно та їх обтяжень, запису про право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, не відповідають ч.7 ст.14 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за змістом якої припинення речових прав можливо закриттям розділу Державного реєстру на підставі судового рішення. Закриття відповідного розділу допускається виключно в разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Частиною 2 ст. 14 вказаного Закону регламентовано, що у разі знищення об`єкта нерухомого майна або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.

Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.01.2011 задоволено позов Маріупольської міської ради, зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самочинно зайняту земельну ділянку площею 0,0004га на якій розташована нежитлова будівля літ.«Б-2» по АДРЕСА_1 привести її у придатний для використання стан, включаючи знос будівлі (споруди) ( а.с.7) Разом з тим, відсутність інформації про фактичне виконання зазначеного рішення суду, унеможливлює застосування ч.2 ст.14 Закону, та ухвалення рішення про скасування реєстраційного номеру об`єкта та закриття відповідного розділу Державного реєстру прав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3ст. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 208, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 331, 376, 393 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності на об`єкт нерухомого майна, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Соловйов