Справа № 214/7251/20
2/214/717/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Шевченко Ю.С.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просить забезпечити позов, наклавши заборону на відчуження та експлуатацію автомобіля «Міцубісі Лансер», 2009 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . В обґрунтування заяви зазначив, що 24.12.2020 року, за заявою ОСОБА_3 , ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, відповідачу ОСОБА_4 було заборонено «будь-яка експлуатація та відчуження вказаного автомобіля або передача його іншим особам». Однак, вже після постановлення вказаної ухвали, відповідач ОСОБА_4 відчужила вказаний автомобіль іншій особі і на даний момент він експлуатується відповідачем ОСОБА_2 під державним реєстраційним номером НОМЕР_2 . Отже, відповідач ОСОБА_4 вчинила дії, які можуть унеможливити виконання рішення суду, перешкодити поновленню порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 подав заперечення на заяву представника позивачки про забезпечення позову, в якому зазначив, що вважає, що представник позивачки немає законних підстав вимагати накладати заборону на відчуження та експлуатацію автомобіля «Міцубісі Лансер», 2009 року випуску, так як цей автомобіль не є предметом позову і позивач вимагає визнання недійсності правочину без застосування наслідків недійсності. Вказав, що представник позивача не надає доказів, що автомобіль був перепроданий ще раз і кому саме, а також, що автомобіль змінив реєстраційний номер на інший. Окрім того, вважає, що вимоги до добросовісного набувача охороняються законом та Конституцією України про право вільно користуватися своєю власністю.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 подав заяву про зустрічне забезпечення, в якій зазначив, що вважає, що позивачка своїми діями порушує права власності відповідачів, відповідно до роз`яснень Верховного Суду та вимог ст. 365 ч.2 ЦК України, яка передбачає, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а тому зобов`язана внести на депозит суду половину суми вартості автомобіля, за якою вона його і оцінила, а саме: 109 458 грн. 50 коп.

У судовому засіданні представник позивачки свою заяву підтримав, заперечував проти задоволення заяви про зустрічне забезпечення. При цьому пояснив, що документів, що підтверджують відчуження автомобілю, не мається.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову та зазначив, що до заяви не додано доказів про належність автомобіля. Також підтримав заяву про зустрічне забезпечення.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_3 про забезпечення позову та заяви відповідача ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення належить відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Судом встановлено, що ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2020 року, яка виконана, накладений арешт на автомобіль марки «Міцубісі Лансер», 2009 року випуску, кузов номер НОМЕР_1 . Тому суд не вбачає підстав для повторного накладення арешту на цей самий автомобіль.

У поданій заяві про забезпечення позову, не зазначено про те, кому саме належить заборонити відчуження та експлуатацію вказаного автомобілю, а тому вимога щодо заборони відчуження та експлуатації цього автомобіля задоволенню не підлягає.

Суд також приймає до уваги, що за своєю суттю заява представника позивачки є клопотанням, передбаченим ст. 156 ч.1 ЦПК України про заміну одного заходу забезпечення іншим, але представник позивачки не зазначив про це.

Згідно ст. 154 ч.ч.1,2 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

В заяві про зустрічне забезпечення відповідачем ОСОБА_2 не зазначено і у судовому засіданні не встановлено, передбачені вказаною нормою підстави для зустрічного забезпечення, а саме, що відповідачеві забезпеченням позову можуть бути спричинені збитки.

Керуючись ст.ст.150-154, 156, 258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки про забезпечення позову відмовити.

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений 14 квітня 2021 року.

Головуючий суддя В.М.Прасолов