Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2021 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Грузман Т.В., за участі секретаря судового засідання Степаненко Л.М., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Оржиця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Оржицької селищної ради Оржицького (наразі Лубенського) району Полтавської області, ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області Яковлєвої Світлани Анатоліївни про тлумачення заповіту та про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад позовних вимог.

21.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Оржицької селищної ради Оржицького (наразі Лубенського) району Полтавської області, ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивувала наступними обставинами. Позивач є дочкою померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що доводиться свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Лубенського району Полтавської області 13.10.1947 року.

Після укладення шлюбу 20.10.1967 року відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Оржицького району Полтавської області прізвище « ОСОБА_5 » змінила на « ОСОБА_6 ».

Разом зі спадкодавцем на момент її смерті проживала відповідач ОСОБА_7 , що доводиться довідкою Попівської сільської ради Карлівського району Полтавської області.

За життя мати склала заповіт від 07.02.2002 року, який посвідчено секретарем Плехівської сільської ради Нестеренко Л.В., запис у реєстрі № 12 на ім`я позивача, яким визначила, що належна їй земельна ділянка ( пай) та майновий пай, що знаходяться у користуванні СТОВ «Іскра» має бути успадкована дочкою ОСОБА_2 .

За життя мати мала у власності земельну ділянку кадастровий номер 532368400:00:005:0067 розміром 3,5 га., що знаходиться на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року.

Після смерті матері, за заявою позивача, було заведено спадкову справу № 593/2008 у державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області, яка винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як зміст заповіту є суперечливим. У тексті заповіту вказано, що спадковим майном є земельна частка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», що має суттєву відмінність від поняття «земельної ділянки», що ставить під сумнів дійсну волю особи, яка розпорядилась спадковим майном. Таким чином, позивач просить розтлумачити заповіт у порядку ст.1256 ЦК України, оскільки нотаріус позбавлений такої можливості.

Крім того, по тексту самого заповіту особа, яка є спадкоємцем вказано, як « ОСОБА_8 », хоча у паспорті нового зразка від 21.12.2019 року ОСОБА_6 зазначена як « ОСОБА_9 », вказане також є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивача.

Враховуючи вищевказане, позивач просить суд, розтлумачити зміст заповіту складеного ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Плехвської сільської ради Оржицького району Полтавської області Нестеренко Л.В, 07.02.2002 року реєстровий № 12, встановивши, що земельна ділянка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», яку заповіла ОСОБА_4 позивачеві, є земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4924 га., яка розташована на території Оржицької селищної ради Оржицького району Полтавської області ( раніше на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області) , кадастровий номер 532368400:00:005:0067.

Крім того, позивач, посилаючись на вищевказані обставини також просить визнати за ОСОБА_2 право власності на вищевказану земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рух справи в суді.

22.04.2021 року позовну заяву залишено без руху відповідно до ухвали суду. 23.04.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява. 14.05.2021 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Витребувано з Карлівської нотаріальної контори Полтавської області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та з Карлівської міської ради Полтавської області довідку про останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ухвали суду від 21.05.2021 року виправлено описку у вищевказаних ухвалах та зазначено вірно прізвище відповідача, як « ОСОБА_10 ». Згідно ухвали Оржицького районного суду Полтавської області від 14.06.2021 року справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, вказавши, що після смерті матері дві її дочки є спадкоємцями на її майно. Оскільки спірний заповіт, було складено ще у 2002 році, то індивідуальних ознак, які характеризують земельну ділянку у ньому не було зазначено. Вказане є перешкодою у оформленні спадкових прав позивача. На даний час земельна ділянка має відповідні межі, відповідний кадастровий номер, тому спадкодавець під вказівкою про земельну частку (пай) мала на увазі саме земельну ділянку з кадастровим номером 532368400:00:005:0067. Крім того, за змістом заповіту ОСОБА_4 не вірно вказала ім`я спадкоємця, там зазначено як « ОСОБА_8 », а по паспорту нового зразка позивач є «Лідою», на вказаному також було акцентовано нотаріусом. Оскільки, жоден із відповідачів не заперечує позов та не має претензій з приводу спадкового майна до позивача, вважає, що позовні вимоги мають бути задоволенні.

Відповідач Оржицька селищна рада Оржицького району позовні вимоги визнала, просила справу розглядати без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення від 13.07.2021 року, своїх заперечень по змісту позову до суду не направила.

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області Яковлєва С.А. при вирішенні спору послалась на розсуд суду. Просила справу слухати за її відсутності.

Встановлені судом обставини та правові висновки.

Суд заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Позивач є дочкою померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що доводиться свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Лубенського району Полтавської області 13.10.1947 року.

Після укладення шлюбу 20.10.1967 року відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 видане виконкомом Плехівської сільської ради депутатів трудящих Оржицького району Полтавської області прізвище « ОСОБА_5 » змінила на « ОСОБА_6 ».

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 видане Попівською сільською радою Карлівського району Полтавської області ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Разом зі спадкодавцем на момент її смерті проживала відповідач ОСОБА_3 , що доводиться довідкою Попівської сільської ради Карлівського району Полтавської області № 2557 від 21.11.2019 року.

За життя мати - ОСОБА_4 склала заповіт від 07.02.2002 року, який посвідчено секретарем Плехівської сільської ради Нестеренко Л.В., запис у реєстрі № 12 на ім`я ОСОБА_2 , яким визначила, що «належна їй земельна частка ( пай) та майновий пай, що знаходяться у користуванні СТОВ «Іскра» має бути успадкована останньою».

До матеріалів спадкової справи було долучено копію Державного акту на право власності серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року на ім`я ОСОБА_4 , яка є власником земельної ділянки площею 3.50 га на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посвідчено нотаріусом станом на 03.07.2020 року без посилання на кадастровий номер земельної ділянки.(а.с. 103). Позивачем до суду надано копію вказаного документу, із вказівкою на кадастровий номер земельної ділянки 532368400:00:005:0067 та долучено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 де власником вказано ОСОБА_4 . Представником позивача під час судового розгляду не надано оригіналу правовстановлюючого документу у зв`язку існуючими розбіжностями у Державних актах щодо вказівки кадастрового номеру земельної ділянки, які надавались нотаріусу і надані суду.

Після смерті матері за заявою позивача було заведено спадкову справу № 593/2008 у державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області, яка винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 210/02-31 від 03.07.2020 року, так як зміст заповіту є суперечливим. У тексті заповіту вказано, що спадковим майном є земельна частка (пай), що знаходиться у користуванні СТОВ «Іскра», що має суттєву відмінність від поняття «земельної ділянки», що ставить під сумнів дійсну волю особи, яка розпорядилась спадковим майном. Крім того, по тексту самого заповіту особа, яка є спадкоємцем вказана, як « ОСОБА_8 », хоча у паспорті нового зразка від 21.12.2019 року ОСОБА_6 зазначена як « ОСОБА_9 », вказане також є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім.»я позивача. Відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину через існування інших перешкод, у постанові нотаріуса не вказувалось.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та надавши їм правову оцінку, суд вважає за необхідне звернутись до слідуючих норм матеріального права.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За положеннями ч.1 та 2 ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 1256 ЦК України, при тлумаченні заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного йому майна, яким він відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладання заповіту.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року по справі №478/2164/18.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи зі змісту правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 335/9398/16-ц у постанові від 5 грудня 2018 року (касаційне провадження № 61-20484св18) зазначено, що суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами. Спору між сторонами щодо права спадкування заявлено не було.

З урахуванням вказаного, суд вважає за необхідне наголосити, що тлумачення заповіту є можливим лише при наявності спору між спадкоємцями. Матеріали справи не містять таких доказів. Навпаки, відповідач жодним чином не відреагувала на зміст позовної заяви, як і за матеріалами спадкової справи не зверталась до нотаріуса з приводу спадкового майна. Окрім того, спосіб у який прохає розтлумачити заповіт позивач є таким, що не дає можливості суду перевпевнитись у дійсній волі заповідача стосовно саме земельної ділянки з кадастровим номером 532368400:00:005:0067. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що земельна ділянка належна спадкодавцеві відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 011853 виданого Оржицькою районною державною адміністрацією за розпорядженням № 494 від 24.11.2003 року є об`єктом спадкування, яким розпорядилась спадкодавець у заповіті від 07.02.2002 на користь позивача.

Існування розбіжностей у вказівці ім`я спадкоємця « ОСОБА_8 » ( ім`я, яке вказано у заповіті) та « ОСОБА_9 », як зазначено у паспорті громадянина України виданого 21.12.2019 року сервісним центром 5334 також слугує перешкодою у встановленні належності вказаного заповіту саме ОСОБА_2 .

Таким чином, сукупність вищевказаних обставин слугує підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, як стосовно тлумачення заповіту, так і щодо визнання права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 532368400:00:005:0067 площею 3,4924 га. на території Плехівської сільської ради Оржицького району Полтавської області у порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 10, 11 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

За такого, на даний час, враховуючи зазначене, а також те, що нотаріусом не видавалася постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії після тлумачення заповіту від 07.02.2002р., вимоги позивачки про визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку саме в судовому порядку є передчасними.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 259, 263, 265 - 269 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Оржицької селищної ради Оржицького (наразі Лубенського) району Полтавської області, ОСОБА_3 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області Яковлєвої Світлани Анатоліївни про тлумачення заповіту та про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач Оржицька селищна рада Лубенського району Полтавської області , смт.Оржиця вул. Центральна будинок 21 Оржицького ( наразі Лубенського) району Полтавської області;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП не відомий;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Карлівської державної нотаріальної контори Полтавської області Яковлєва Світлана Анатоліївна, юридична адреса: 39500, м.Карлівка вул.Полтавський шлях будинок 54 Полтавська область, .

Повний текст рішення виготовлено 20.08.2021 року.

Суддя Грузман Т.В.