Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5031/21
Провадження № 2-з/711/92/21
У Х В А Л А

13.08.2021 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі - Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м.Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про виділ частки автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості, в якому просить: припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля марки Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , з виплатою грошової компенсації її вартості.

Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 53961,00грн., а також визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного вище автомобіля, яка належала ОСОБА_1 , після сплати їй грошової компенсації за її частку автомобіля.

Питання про відкриття провадження за позовною заявою не вирішене.

Крім того, одночасно з цією позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення цього позову. Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2021 року по цивільній справі № 712/462/19, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: у порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля Renault Kengoo, 2007 року випуску, об`єм двигуна, 1461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 1594 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 7 500 грн., а всього 9 094 грн. 20 коп.

Згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року по цивільній справі № 712/462/19 (провадження 22-ц/821 /893/21), рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 березня 2021 року змінено: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля Renault Kengoo, 2007 року випуску, об`єм двигуна, 1461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на право власності на 1/2 частину автомобіля Renault Kengoo, 2007 року випуску, об`єм двигуна, 1461 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Заявник вказує, що на сьогоднішній день є недоцільним залишення автомобіля у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе, виходячи з того, що вони з відповідачем припинили спільне проживання і ведення спільного побуту, їх стосунки на даний час є конфліктними і можуть розглядатись як такі, що унеможливлюють досягнення згоди з приводу користування спільним автомобілем.

Так, зауважила, що відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, одноособово користується автомобілем, чим порушує її право власності та законні інтереси, незважаючи на той факт, що ОСОБА_1 сама виховує двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, зазначає, що з часу постановлення рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 березня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, відповідач ОСОБА_2 одноособово продовжує користуватись спірним автомобілем та може вчинити дії з його незаконного відчуження, шляхом надання довіреності або вивозу за межі України, або може його пошкодити чи розкомплектувати, чи потрапити в ДТП.

Вважає, що в разі незаконного відчуження, шляхом надання довіреності або вивозу за межі України, або пошкодження чи розкомплектування автомобіля, вона не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження, а у разі задоволення позову - вона буде вимушена докласти значних зусиль для відновлення своїх прав.

Отже, заявник ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що її майно буде відчужене, а вона не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження без нових звернень до суду, а також наявна ймовірність у неповерненні стягнутих грошових коштів, тому і виникла необхідність у забезпеченні позову.

Тож, з метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, є необхідність вжиття негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася.

З огляду на викладене вище, посилаючись на вимог ст.ст.149,150,153,154 ЦПК України, ОСОБА_1 просить суд, вжити заходів, шляхом накладення арешту та оголошення в розшук транспортного засобуRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить 1/2 частина ОСОБА_1 та 1/2частина ОСОБА_2 , а також заборонити будь-яким особам експлуатацію вказаного автомобіля та вилучення автомобіля Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 з передачею на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до постановлення рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 11) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п.4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 викладено позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості, на час вирішення заяви про забезпечення позову, не відкрите.

Враховуючи доводи, що викладені у заяві, ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на автомобіль марки Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; оголосити розшук транспортного засобуRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1/2 частина якого належить ОСОБА_1 та 1/2 частина ОСОБА_2 ; заборонити будь-яким особам експлуатацію транспортного засобуRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; вилучити автомобільRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 з передачею на відповідальне зберігання ОСОБА_1 до постановлення рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЦПК України, оголошення розшуку транспортного засобу Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , заборона будь-яким особам експлуатації зазначеного транспортного засобу, вилучення вказаного автомобіля, з передачею ОСОБА_1 на відповідальне зберігання, як того просить заявник - не є видами забезпечення позову, враховуючи предмет цього позову.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 зареєструвала у встановленому законодавством порядку, право власності на 1/2 частину транспортного засобуRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 13.05.2021 року (провадження №22-ц/821/893/21). Також, заявником ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження обставин, які б унеможливлювали чи перешкоджали їй здійснити реєстрацію частини рухомого майна, визначеного їй за судовим рішенням у відповідних органах. Адже, якби нею було реалізовано (зареєстровано) її право власності на 1/2 частину автомобіля, про який йдеться, - питання ймовірності можливого відчуження, розкомплектування, пошкодження відповідачем ОСОБА_6 даного рухомого майна не виникало б. Між тим, у матеріалах справи взагалі відсутні докази, кому саме належить спірний автомобіль на праві власності на час звернення до суду з позовом та заявою про забезпечення позову.

Варто зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 13.05.2021 року (провадження №22-ц/821/893/21) за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину автомобіляRenault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також визнано право власності на 1/2 частину цього ж автомобіля за ОСОБА_2 . Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_7 , як відповідач не є одноосібним власником даного транспортного засобу, тому накладення арешту, як виду забезпечення позову не може бути застосованим в даному випадку, адже нормами чинного законодавства не передбачено можливість, зокрема накладення арешту на майно, яке належить позивачеві (в даному випадку співвласнику майна). Крім того, відсутні підстави вважати, що транспортний засіб ОСОБА_2 переховує задля вжиття заходів для оголошення його в розшук та/чи вилучення. Також заборона будь-яким особам здійснювати експлуатацію транспортного засобу, про що просить заявник, очевидно призведе до порушення прав як заявника, так і інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову, аналізу доводів ОСОБА_1 , суд вважає, що заява є необґрунтованою та такою, що не ґрунтується на нормах закону. Самі лише твердження заявника про можливість відповідача ОСОБА_2 відчужити (продати, розкомплектувати, пошкодити) майно, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, зважаючи на викладене вище, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 13.08.2021.

Головуючий: С. М. Позарецька