Справа № 682/818/21
Провадження № 2-о/682/27/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м.Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Зеленської В.І.,

секретар судових засідань Козир О.П.,

заявниці ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Славута цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в

14.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2013 р до липня 2019 року та має з ним двоє малолітніх дітей. Не зважаючи на розірвання шлюбу, ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство, погрожує фізичною розправою, переслідує її, тероризує телефонними дзвінками її та дітей, пошкоджує майно. П`ять разів він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, на теперішній час в суді перебуває кримінальне провадження про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. А тому просить встановити обмежувальний припис стосовно колишнього чоловіка ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяців і заборонити йому перебувати в місці її проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити наближатися на певну відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею .

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, так як вважає, що любить ОСОБА_1 , бажає відновити з нею сімейні стосунки. Просить відмовити в задоволенні заяви.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Славутського міськрайонного суду хмельницької області від 08.07.2019 р (а.с.6-7).

Як вбачається з постанов від 05.06.2019 р, 29.01.2020 р, 30.06.2020 р, 18.08.2020 р, ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.8-12).

У провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000016 про обвинувачення ОСОБА_2 за ст. 126-1 КК України, потерпілою в якому визнана ОСОБА_1 (а.с. 13).

Із скріншотів мобільних телефонів заявниці та малолітніх дітей вбачається, що ОСОБА_2 щоденно здійснює по декілька телефонних дзвінків через малий проміжок часу, чим вчиняє психологічне насильство щодо заявниці.

Дослідивши письмові докази, заслухавши сторін по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" запобігання домашньому насильству - це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" одним із стособів запобігянна домашньому насильству є обмежувальний припис стосовно кривдника, тобто встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" постраждала особа або її представник мають право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" передбачені заходи тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, які можуть визначатися обмежувальним приписом .

Заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу (стаття 350-1 ЦПК України).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, судом встановлено наявність обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно нього.

З огляду на обставини та характер психологічного і фізичного насильства, що чинить ОСОБА_2 по відношенню до заявниці ОСОБА_1 , суд вважає, що заявниця, як жертва домашнього психологічного і фізичного насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 і видачі обмежувального припису ОСОБА_2 терміном на 6 місяців.

На підставі ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст 259, 294, 350-1 - 350-8 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 1, ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству", суд

в и р і ш и в

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 50 (п`ятдесят ) метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 .;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь який спосіб спілкуватися з нею .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення вручити учасникам справи негайно після його проголошення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявниці для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також Шепетівську районну державну адміністрацію Хмельницької області та виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В.І.