Справа №463/912/21
Провадження №2/463/845/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 0 від 5 лютого 2020 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку в розмірі 89 275,17 гривень, з яких 66 871,81 гривень заборгованість за кредитом, 21 670,35 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом згідно з ст. 1048 ЦК України, 733,01 гривень заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін згідно з ст. 625 ЦК України.

Позов мотивує тим, що 5 лютого 2020 року між сторонами було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку (надалі - кредитний договір). Підписавши цей договір, відповідач погодився з викладеними у договорі та у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббан», які розміщені (оприлюднені) на сайті банку www.my.ukrsibbank.com. Копії кредитного договору та Правил, як докази існування договірних відносин між сторонами, надаються. Оригінал кредитного договору знаходиться у позивача, а другий примірник у відповідача. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 70 260 гривень, з яких 70 000 гривень на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 260 гривень на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі відповідно до Правила (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» та договору на рахунок банку шляхом сплати до 5-го числа щомісячно ануїтетних платежів у розмірі 4 570 гривень відповідно до графіка, що викладений у додатку до договору, але у повному обсязі не пізніше 5 лютого 2023 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості за кредитом, процентами, комісії, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі непогашення простроченої заборгованості. Однак, відповідач вимогу не виконав, заборгованість не погасив. Станом на 27 січня 2021 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, по сплаті процентів за користування кредитом становить 89 275,17 гривень.

Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача Івасенко С.М., яка діяла на підставі довіреності від 28 грудня 2020 року № 24-1/163378, в судове засідання не з`явилася, подала клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судові засідання 9 квітня 2021 року, 4 червня 2021 року та 18 серпня 2021 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 5 лютого 2020 року між сторонами було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 3.3 договору кредит надається позичальнику для особистих потреб: 70 000 гривень на споживчі цілі шляхом зарахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку та 260 гривень на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

Відповідно до пункту 3.5 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно, що викладений в додатку № 1 до договору, але в будь якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 5 лютого 2023 року.

У відповідності до п. 3.8 договору за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти в розмірі 67% річних, та відповідно до п. 3.9 за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 74% річних, що діє для дострокової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу за кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або неповної сплати платежу встановленого в договорі, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості.

Згідно з п. 3.11 договору позичальник сплачує банку комісії у розмірі та порядку відповідно до умов цього договору та додатку до договору.

Пунктом 4.1 Правил споживчого кредитування позивальників АТ «Укрсиббанк» за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Згідно з додатком № 1 до договору сторони визначили щомісячну сплату позичальником кредитних коштів ануїтетним платежем щомісячно до 5 числа, що включає в себе погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 0 від 5 лютого 2020 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленому розмірі, що стверджується довідкою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного та в повному обсязі повернення кредитних коштів та процентів за користування ними шляхом сплати ануїтетним платежів щомісячно за договором належним чином не виконав.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 27 січня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 89 275,17 гривень, з яких 66 871,81 гривень заборгованість за кредитом, 21 670,35 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом згідно з ст. 1048 ЦК України, 733,01 гривень заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін згідно з ст. 625 ЦК України. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, стороною відповідача його правильність не спростована. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні рішення.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.

При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, він є чинним і обов`язковим для виконання, протилежна інформація на момент ухвалення рішення суду відсутня. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.

15 грудня 2020 року на адресу відповідача позивачем було направлено вимогу від 10 грудня 2020 року № 24-1-01/1196 про необхідність усунення порушень договору, яка відповідачем виконана не була. У випадку не усунення порушень банк вимагав дострокового повернення кредиту в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у постанові в справі № 5017/1987/2012 стосовно нарахування процентів за неправомірне користування грошовими коштами, то відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

З огляду на викладене Верховний Суд вважав, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України (пункти 49 та 50 постанови від 5 березня 2019 року у справі у справі № 5017/1987/2012).

Також з висновку Верховної Палати Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц слідує, що проценти за неправомірне користування чужими коштами передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, не є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань, а є гарантією належного виконання зобов`язання. Тобто в розумінні суду ці проценти мають іншу самостійну правову природу ніж проценти за правомірне користування кредитом чи позикою (за статтями 1048 та 1054 ЦК України), які за правовою природою є винагородою за користування грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27 січня 2021 року становить 89 275,17 гривень, з яких 66 871,81 гривень заборгованість за кредитом, 21 670,35 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом згідно з ст. 1048 ЦК України, 733,01 гривень заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін згідно з ст. 625 ЦК України.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 270 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 89 275 (вісімдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят п`ять) гривень 17 (сімнадцять) копійок, а також судові витрати в розмірі 2 270 (дві тисяч двісті сімдесят) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09807750.

Відповідач: ОСОБА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.