Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1642/20 Головуючий у 1-й інст. Маслак В.П.
Категорія 68 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Галацевич О.М.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Лісової Т.С.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.

у цивільній справі №296/1642/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні нею з батьком, який проживає окремо, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив визначити способи його участі у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-кожен вівторок, четвер та неділю - з 12:00 по 19:00 за місцем проживання батька або в розважальних закладах, парках та місцях відпочинку, без участі матері дитини;

-у вівторок та четвер під час навчального періоду - батько забирає дитину з садочка/школи та проводить з нею час до 19:00 за місцем проживання батька або в розважальних закладах, парках та місцях відпочинку, без участі матері дитини;

-у святкові дні: побачення кожного 1 січня Нового року - з 10:00 до 16:00, 06 січня кожного року - для святкування Різдва - з 12:00 до 17:00, 22 квітня кожного року - для святкування для народження дитини - з 14:00 до 19:00, святкування Трійці та Пасхи - почергово - один рік з батьком, один рік з матір`ю;

-на період канікул - два тижні літніх канікул з метою оздоровлення дитини - останній тиждень червня - перший тиждень липня без участі матері дитини;

-якщо батько не має змоги забрати дитину у визначений час побачень, то цей час відкладається на інший - за домовленістю обох батьків;

-під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її перебування.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 сторони проживають окремо, малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилась проживати з відповідачкою. У зв`язку з відсутністю можливості безперешкодно бачитись з дитиною, позивач звернувся до Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про визначення днів та годин зустрічей з дитиною. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №135 від 05.02.2020 року визначено графік побачень з дитиною: перша, третя субота місяця з 10:00 до 12:00; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 12:00 у присутності матері або особи, яка здійснює догляд за дитиною, на нейтральній території. На думку позивача, наданий Виконавчим комітетом Житомирської міської ради графік побачень з дитиною є таким, що порушує інтереси дитини на спілкування з батьком, а також порушує його інтереси як батька в участі життя та розвитку дитини. Крім того, вважає, що не існує жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з донькою завдасть їй шкоди. Посилаючись на те, що він любить свою доньку, хоче особисто проводити час з нею, приймати активну участь у її фізичному, духовному та моральному розвитку, просив позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції не забезпечив якнайкращі інтереси малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та безпідставно оскаржуваним рішенням створив перешкоди для воз`єднання батька з дочкою, порушивши рівність прав і обов`язків сторін, не застосував практику Верховного Суду (постанови у справах № 520/1890/16-ц від 04 квітня 2018 року, №619/3051/17 від 28 січня 2019 року, №274/4747/16-ц від 24 квітня 2019 року, №716/201/18 від 22 травня 2019 року, № 237/4742/17 від 28 жовтня 2019 року, №641/5441/18 від 13 листопада 2019 року та №127/6439/19 від 18 листопада 2020 року) та практику Європейського суду з прав людини справи «Оноді проти Угорщини, «Кацпер Новаковський проти Польщі», «Пріцция проти Угорщини», «Феррарі проти Руминії», «К. і Т. проти Фінляндії», «Вишняков проти України» та інших). Крім того вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставини домашнього насилля відповідачки над малолітньою донькою ОСОБА_3 , що підтверджується копією повідомлення в поліцію за Вих. №11584/201/01/2020 та №8702/20, заяву про вчинення домашнього насильства від 02 листопада 2020 року та фото стану дитини 01 листопада 2020 року під час передання її для побачення від матері до батька. На підтвердження факту вчинення перешкод відповідачкою позивачу у спілкуванні з малолітньою донькою є додані до апеляційної скарги диски із записами розмов з відповідачкою. Також, на думку апелянта, у рішенні третьої особи не дотриманий принцип рівності прав та обов`язків батьків по відношенню до малолітньої дитини. Визначені в даному рішенні способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею порушують права позивача як батька і не відповідають інтересам малолітньої дочки. Крім того, в оскаржуваному рішенні залишилися невирішеними питання, в які дні та який час позивач зі своєю дочкою має право відвідувати розважальні заходи, проводити канікули, їздити на екскурсії, зустрічатися на свята: дні народження, Новий рік, Різдво Христове, Великдень тощо.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 22 червня 2016 року Житомирським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №820.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.01.2020р. у справі №296/11822/19 шлюб між сторонами розірвано (а.с.10).

Під час шлюбу у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04.12.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.9).

Судом встановлено та сторонами не оспорюються, що між ними дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною. В результаті чого батько звертався до служби в справах дітей Житомирської міської ради, про що свідчить заява позивача від 04.12.2019р.(а.с.11).

Рішенням від 05.02.2020р. №135 виконавчого комітету Житомирської міської ради визначено наступний порядок побачення ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: перша, третя субота місяця з 10:00 до 12:00; друга, четверта неділя місяця з 10:00 до 12:00 у присутності матері або особи, яка здійснює догляд за дитиною, на нейтральній території. У разі згоди обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок участі у вихованні та побачень батька з дитиною (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в межах даного спору не є доведеним факт існування перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради про затвердження висновку органу опіки і піклування позивачем не оскаржувалось.Інших заяв до виконавчого комітету Житомирської міської ради щодо участі у вихованні та порядку побачень із донькою ОСОБА_1 не подавав.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині 6 зазначеної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У даній справі підставою звернення ОСОБА_1 з даним позовом зазначено те, що визначений виконавчим комітетом Житомирської міської ради графік побачень з дитиною є таким, що порушує інтереси дитини на спілкування з батьком, а також порушує його інтереси як батька, обмежує його у спілкуванні з дитиною, в участі у житті та розвитку доньки.

Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Рішення цього органу не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер.

При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що за умови визначення органом опіки і піклування способу участі батька у вихованні дитини та чинності рішення цього органу підстав для вирішення спору в суді не було.

Тому, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

По справі можливо ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позову.

При цьому апеляційний суд виходить із наступного.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до стст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом.

У ч.1 і 2 ст.150 СК визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно із ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з ч.1 ст.159 СК, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Згідно зі ст.12 закону «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані норми законодавства, внаслідок чого допустив порушення ст.9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до чч.1, 3 ст.19 СК у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Разом з тим, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Крім того, за ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 ст.157 СК).

Відповідно до ч.2 ст.159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з висновком органу опіки та піклування від 03.02.2021 року зазначений орган вважав доцільним визначити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини шляхом побачень: у першу і третю суботу кожного місяця та другу і четверту неділі кожного місяця з 10 до 12 год. В присутності матері або особи, яка здійснює догляд за дитиною, на нейтральній території (а.с.175).

Разом з тим, на думку апеляційного суду, із врахуванням обставин даної справи, такий спосіб не відповідає принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтересів останньої.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною.

За наведених обставин апеляційний суд вважає необхідним збільшити час спілкування батька з дитиною встановити порядок такого спілкування без участі матері.

При цьому суд враховує, що позивач, який є батьком дитини, піклується про доньку любить її, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови, що підтверджується наданими позивачем доказами.

Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою донькою, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку дитини та обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом апеляційної інстанції не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, ухвалюючи рішення апеляційний суд також враховує, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні малолітньої доньки без присутності матері, що не суперечить інтересам дитини.

Слід ще раз зазначити, що законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Апеляційний суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Виходячи з перерахованого вище, суд доходить висновку, що батько має право на безпосередню участь в житті і вихованні дитини та на зустрічі з дитиною без присутності матері. Згідно із законодавством, суд може обумовити зустрічі батька з дитиною присутністю матері або іншої особи, тільки якщо в процесі розгляду справи буде встановлено, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину, та/або нашкодити її розвитку. Якщо ж суд без вагомих на те причин встановлює графік зустрічей батька з дитиною при постійній присутності матері, то, очевидно, що це не буде сприяти ефективній реалізації права дитини і батька на особисте спілкування. Більше того, такий порядок зустрічей може стати підґрунтям для зловживань з боку матері, яка може продовжувати перешкоджати батькові в налагодженні близьких відносин з дитиною. Також це може призвести до втрати емоційного зв`язку з дитиною.

За наведених обставин апеляційний суд вважає можливим визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною:

-кожен другий вівторок, третій четвер місяця - з 17:00 до 19:00 за місцем проживання батька дитини;

- кожну першу та третю суботу місяця з 17 до 19 години за місцем проживання батька дитини;

- кожну другу і четверту неділі місяця - з 10 до 12 год. за місцем проживання батька дитини;

-у святкові дні: 1 січня Нового року - з 10:00 до 12:00 год., 07 січня кожного року - з 10:00 до 12:00 год., 22 квітня кожного року - в день народження дитини - з 10:00 до 12:00год., у святкування Трійці та Пасхи - з 10 до 12 год. за місцем проживання батька дитини;

-під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її проживання за погодженням з матір`ю дитини.

Саме такий спосіб участі батька, на думку суду, буде ефективним способом дотримання рівності прав батьків та дитини.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом побачень та спілкування з дитиною:

-кожен другий вівторок, третій четвер місяця - з 17:00 до 19:00 за місцем проживання батька дитини;

- кожну першу та третю суботу місяця з 17 до 19 години за місцем проживання батька дитини;

- кожну другу і четверту неділі місяця - з 10 до 12 год. за місцем проживання батька дитини;

-у святкові дні: 1 січня Нового року - з 10:00 до 12:00 год., 07 січня кожного року - з 10:00 до 12:00 год., 22 квітня кожного року - в день народження дитини - з 10:00 до 12:00год., у святкування Трійці та Пасхи - з 10 до 12 год. за місцем проживання батька дитини;

-під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її проживання за погодженням з матір`ю дитини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 12.04.2021 року.