П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року місто Київ

справа №368/651/20

провадження №22-ц/824/3909/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні

електромережі»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі», подану представником Мачульським Миколою Васильовичем,

на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 6 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Шевченко І.І.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ПрАТ "Київобленерго" є суб`єктом господарювання, що здійснює підприємницьку діяльність з розподілення електричної енергії на території Київської області. До 1 січня 2019 року постачання електричної енергії на території Київської області здійснювалося ПрАТ "Київобленерго". З 1 січня 2019 року послуги з постачання електричної енергії надаються ТОВ "Київська обласна ЕК". ПрАТ "Київобленерго" продовжує здійснювати свою ліцензовану діяльність в частині розподілу електричної енергії, на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП №1382 від 8 листопада 2018 року.

4 червня 2015 року між попередником позивача ПАТ "Київобленерго" та споживачем ОСОБА_1 було укладено договір про користування електричною енергією на об`єкті споживача, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого відповідач був споживачем електричної енергії та йому відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до умов зазначеного договору, енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах, відповідно до дозволеної потужності 2,2 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені договором.

Оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку.

Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць.

Відповідно до завдання на зйом показників №К130313С від 28 травня 2015 року, контрольне знімання показників на об`єкті споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 було проведено 14 березня 2015 року при якому фіксувався показник лічильника на значенні 3404. Наступне зняття показників представниками енергопостачальника було проведено 3 червня 2015 року та було зафіксовано показник 3924. 13 травня 2016 року представниками енергопостачальника, було зафіксовано показник лічильника на значенні 0393.

Таким чином показники лічильника за даними, знятими енергопостачальником 3 червня 2015 року (3924 кВт. год.) перевищує показник, знятий 13 травня 2016 року (0393 кВт. год.), що свідчить про те, що лічильник обнулився та перейшов через нуль, отже різниця між фактичними показниками становить 6469 кВт. год. Саме на цей показник енергопостачальником була нарахована заборгованість у розмірі 8596,08 грн.

23 лютого 2017 року відповідач звернулася до енергопостачальника із заявою про проведення перевірки показників лічильника. В заяві власноручно вказала покази лічильника на дату заяви 393.

25 лютого 2017 року представниками енергопостачальника у присутності споживача ОСОБА_1 було проведено контрольний огляд розрахункового засобу обліку електричної енергії із фотофіксацією, про що складено відповідний Акт №081937. В акті зазначено, що електролічильник заводський №22657331, має фактичні показники на день перевірки 0393,5. Лічильник знаходиться у будинку. Значність лічильника 4. Будинок на час огляду відключений.

Споживачу неодноразово формувалися і виставлялися до оплати рахунки на оплату спожитої електричної енергії на суму 8596,08 грн. Останній рахунок на суму 8596,08 грн. сформовано та виставлено до оплати споживачу 31 травня 2020 року.

До заяви додається особова картка споживача, в якій відображено всі нарахування, оплати та загальний баланс особового рахунку.

13 квітня 2020 року з метою досудового врегулювання спору, на адресу відповідача рекомендованим листом було надіслано претензію з вимогою оплати заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 8596,08 грн. Дану вимогу споживачем було проігноровано, заборгованість у розмірі 8596,08 грн. станом на день подання позову відповідачем не сплачено, тому ПрАТ «Київобленерго» вимушене звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

9 листопада 2018 року позивач звернувся до Кагарлицького районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із споживача ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 8596,08 грн. 7 грудня 2018 року Кагарлицьким районним судом Київської області у справі №368/1589/18 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача 8596,08 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та 176,20 грн. витрат по оплаті судового збору. 4 березня 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області скасований судовий наказ.

Позивач, посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8596,08 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 6 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» - Мачульський М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зі змісту рішення не можливо зрозуміти, з яких підстав виходив суд, відмовляючи у задоволенні позову, оскільки у судовому рішенні не зазначено чи порушено право або законний інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог.

Під час розгляду даної справи в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 неодноразово із порушенням процесуальних строків встановлених законом заявляв необґрунтовані клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи у зв`язку із нібито необхідністю надання додаткових доказів по справі. Судом в порушення вимог ст. 12, 83, 84, 120, 126, 223, 240, 275 ЦПК України задовольнялися дані клопотання і не було вжито жодних заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Суд першої інстанції безпідставно допустив до участі у справі ОСОБА_2 не перевіривши його повноваження на представництво.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що приватне акціонерне товариство «Київобленерго» виступає повним правонаступником ПАТ «Київобленерго», а ПАТ«Київобленерго» було правонаступником ПАТ «А.ЕС. Київобленерго», яке було правонаступником ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», метою діяльності товариства є задоволення суспільних потреб в його продукції, роботах, послугах, задоволення потреб споживачів електричної енергії в умовах функціонування єдиної енергетичної системи України, що стверджується випискою зі Статуту ПАТ «Київобленерго» (нова редакція), затвердженого загальними зборами акціонерів товариства (протокол від 31 березня 2016 року).

Згідно рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Київобленерго» від 21 серпня 2020 року прийнято рішення щодо зміни найменування Товариства на ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

3 вересня 2020 року було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 3 вересня 2020 року офіційна назва ПрАТ «Київобленерго» змінилася та читається у наступній редакції: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі».

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 4 червня 2015 року був укладений договір № 200732891 про користування електричною енергією (а.с. 9-15). Адресу проживання відповідача ОСОБА_1 у договорі зазначено - АДРЕСА_1 . Відповідно до умов договору позивач є енергопостачальником, а відповідач є споживачем електричної енергії. Енергопостачальник взяв на себе зобов`язання постачати споживачу електричної енергії електричну енергію у необхідних йому обсягах, а відповідач зобов`язався оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Згідно договору № 200732891 про користування електричною енергією від 4 червня 2015 року встановлено щодо обліку електричної енергії: вид обліку електричної енергії однофазний кількість зон 1, однофазний/трифазний лічильник: тип СО-2М № 212657331. Покази приладу обліку на 4 червня 2015 року 03924 кВт.год.

Згідно завдання на зйом показників № К130313С від 28 травня 2015 року, датою виконання якого є 11 червня 2015 року, та встановлено, що останні показники було знято 14 березня 2015 року і становить 3404, будинок відключений 19 червня 2014 року, де підпису відповідача не має.

23 лютого 2017 року до Київобленерго звернулася відповідач ОСОБА_1 із заявою та просила перевірити показник лічильника і показник лічильника на день заяви становить 393,4 (а.с. 20).

Актом № 081937 контрольного обліку електричної енергії від 25 лютого 2017 року було встановлено, що в присутності власника будинку ОСОБА_1 показник лічильника становить 0393,5. В результаті перевірки встановлено, що в результаті контрольного огляду виявлено лічильник у будинку, значність лічильника 4 та показник знято. Будинок відключений від електроенергії (а.с. 21).

Крім того, з наданих позивачем до позовної заяви документів слідує, що в різних документах зазначені різі показники лічильника. Так, у договорі № 200732891 про користування електричною енергією від 4 червня 2015 року зазначені покази приладу станом на 4 червня 2015 року - 03924 кВт, у завданні на злом показників від 11 червня 2015 року зазначено покази лічильника станом на 14 березня 2015 року - 3404 ( підпис відповідача відсутній). При цьому, у завданні на злом зазначено, що 19 червня 2014 року будинок відключено від електричної енергії. Показник лічильника на 28 квітня 2016 року та на 30 жовтня 2016 року - 0393, а також такі дані містяться у акті № 081937 від 25 лютого 2017 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що в документах наданих представником позивача до суду маються різні показники лічильника, які не дають можливості встановити який в дійсності показник лічильника був під час підписання договору, а також в подальшому як змінювалися показники лічильника. Проте, судом установлено, що лічильник у будинку відповідача був відключений, що не дає підстав вважати, що електричною енергією взагалі користувався споживач, тим більше позивачем не було встановлено поза облікове використання електричної енергії. Таким чином , суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право а захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відносини між споживачами та енергопостачальниками регулюються Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року «Про електроенергетику», чинного а час виникнення спірних правовід оси ( втратив чинність 1 липня 2019 року), Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, чиїми на час виникнення спірних правовідносин (втратили чинність 26 червня 2018 року та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 року № 562, чинної на час вимкнення спірних правовідносин ( втратила чинність 27 липня 2019 року).

На підставі вимог ст.ст.26, 27 Закону України « Про електроенергетику», пункту 11, 42, 48 ПКЕЕН споживачі зобов`язані додержуватись вимог нормативно-технічних документів та Договору про користування електричною енергією.

Відповідно до п.3 ПКЕЕ Н споживання електричної енергії здійснюється а підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється електропостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією.

Статтею 630 ЦК України визначено, що договір обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

4 червня 2015 року між ПАТ «Київобленерго» та ОСОБА_1 ( об`єкт: житловий будинок АДРЕСА_1 ) був укладений договір про користування електричною енергією, в якому зафіксовано, що станом на 4 червня 2015 року покази приладу обліку становлять 03924 кВт/год.

11 червня 2015 року працівником позивача у завданні на злом показників зазначено, про те, що об`єкт по АДРЕСА_1 19 червня 2014 року відключений, останній показник 14 березня 2015 року 3404 (а.с.19). Дата вводу в систему 24 червня 2015 року. При цьому, тип приладу зазначений СО-2М, № приладу 212657331, що відповідає типу та номеру приладу, зазначеного в договорі від 4 червня 2015 року..

З особової картки споживача ОСОБА_1 вбачається, що у червні 2015 року була проведена оплата в сумі 187 грн.95 коп. , боргу у споживача не було.

В матеріалах справи міститься рахунок за електроенергію за травень 2016 року від 29 травня 2016 року, в якому зазначено, що за період з 1 травня 2016 року по 31 травня 2016 року спожито електроенергії 6469 кВТ/год. При цьому, будь- яких оглядів у цей період е проводилося. Крім того, позивачем не доведено, що такий рахунок був виставлений споживачу.

З наданих позивачем до позовної заяви документів слідує, що наступний огляд засобів обліку електричної енергії після червня 2015 року енергопостачальником відбувся 25 лютого 2017 року, у зв`язку із зверненням 23 лютого 2017 року ОСОБА_1 .

У пункті 13 договору про користування електричною енергією зазначено, що енергопостачальник зобов`язаний проводити не менше як оди раз на 6 місяців контрольне знімання показів приладів обліку у Споживача відповідно до затверджених графіків; проводити планову повірку, ремонт і заміну приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами.

Відповідно до п.16 договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показів приладу обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Енергопостачальник пропонує Споживачу три порядки оплати за отриману електричну енергію, а саме: енергопостачальник надсилає Споживачу рахунки засобами поштового зв`язку або через своїх представників, або іншим способом. Обсяг електричної енергії у рахунках вказується на підставі фактичного та/або прогнозованого споживання електроенергії Споживачем, яке визначається на основі фактичних показників приладів обліку. Для Споживача, з яким вперше укладається договір про користування електричною енергією при виставленні рахунку використовується заявлене Споживачем очікуване електроспоживання за місяць кВт. год. яке приймається до розрахунків до моменту визначення фактичного споживання електричної енергії. Далі нарахування проводяться на загальних підставах. Енергопостачальник періодично проводить перерахунок за фактично спожиту електричну енергію та відображає його у рахунку. Фактичними показами приладу обліку є: покази отримані персоналом або представником енергопостачальника під час проведення контрольного їх знімання; покази, отримані енергопостачальником дистанційно з автоматичної системи комерційного обліку електричної енергії; покази вказані споживачем в рахунку на дату оплати; покази повідомлені споживачем за телефоном НОМЕР_2 , або в інший спосіб.

Отже, договором передбачений обов`язок споживача щомісячно оплачувати виставлені йому енергопостачальником рахунки. Разом із тим, розрахунок робить енергопостачальник на підставі показань засобу обліку, який надає йому споживач, або за середньомісячним споживанням. Однак, енергопостачальник зобов`язаний кожні 6 місяців перевіряти прилади обліку з метою встаовленя фактичних показників лічильника. І в цьому випадку він міг роботи перерахунки заборгованості.

Відповідно до п.22 ПКЕЕН знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем.

Враховуючи, що енергопостачальником у період з червня 2015 року по лютий 2017 року, коли повірка приладів обліку відбулася по заяві споживача, повірка приладів обліку не проводилася, не проводилося контрольне зняття показників розрахункових приладів обліку, надані позивачем до матеріалів справи документи не дають підстав зробити однозначний висновок про фактичні показники лічильника, про споживання відповідачем електричної енергії з червня 2015 року по лютий 2017 року, при тому, що відповідач такі обставини заперечує, тому висновок суду про недоведеність позивачем позовних вимог є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновки суду є однозначними та не зрозумілими, є безпідставними. Посилаючись на норми закону, що регулюють питання позовної давності, суд першої інстанції відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, а не у зв`язку з пропуском позовної давності.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно допустив до участі у справі в якості представника відповідача ОСОБА_2, е перевіривши його повноважень, не заслуговують на увагу, оскільки з наявного в матеріалах справи договору про надання правничої допомоги від 30 червня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с.48-50)

У судовому засіданні 20 липня 2020 року особа представника відповідача судом була встановлена і будь-яких зауважень щодо повноважень останнього представником позивача не заявлялось. Відсутність в матеріалах справи ордеру або довіреності не свідчить про відсутність у представника повноважень.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, зокрема, безпідставне задоволення клопотань представника відповідача, які були подані з порушенням порядку, не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають відхиленню.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги та з незгодою з висновками суду першої інстанції.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" залишити без задоволення.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 6 листопада 2020 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус