Справа № 481/1494/20 Суддя першої інстанції Уманська О.В.
Провадження № 22-ц/812/1628/21 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем - Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Уманської О.В., в залі судового засідання в м. Новий Буг, о 14 год. 47 хв., повний текст якої складений 12 липня 2021 року, про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Лариси Михайлівни, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Доводи заяви обґрунтовано тим, що 17 березня 2021 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалене рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 травня 2021 року це судове рішення залишене без змін. Зі змісту зазначеної мотивованої постанови апеляційного суду він довідався про наявність двох заповітів від 20 лютого 2018 року, складених на ім`я відповідачів: його рідного брата ОСОБА_4 та племінниці ОСОБА_2 . Вказані обставини навели його на події, які відбувалися із лікуванням його покійного батька ОСОБА_5 , який мав онкологічне захворювання та за рецептами лікаря отримував безкоштовно наркотичні та психотропні препарати, починаючи з 20 грудня 2017 року і до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже нововиявленими обставинами він вважає ті обставини, що станом на 20 лютого 2018 року, при складанні заповітів його батьком ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , спадкодавець діяв під впливом психотропних та наркотичних препаратів, а тому не усвідомлював значення своїх дій при підписані вказаних заповітів. При укладені двох оспорюваних заповітів приватний нотаріус Паліюк Л.М. не виконала вимоги статті 44 Закону України «Про нотаріат» щодо здатності особи, що складала заповіт, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_3 просив суд скасувати рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року по цивільній справі №481/1494/20 та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Паліюк Л.М., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відмовлено, а відповідне рішення залишено в силі.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що вказані заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні положень статті 423 ЦПК України, на час розгляду справи вони були предметом судового дослідження та були відомі заявнику.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на час розгляду справи до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 17 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Новобузького нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відмовлено у повному обсязі.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 травня 2021 року зазначене рішення місцевого суду залишено без змін.

Звертаючись до місцевого суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 , як на нововиявлені обставини посилався на те, що його батько в період із 20 грудня 2017 року до 21 серпня 2018 року, тобто до дня смерті, у зв`язку з онкологічним захворюванням отримував наркотичні та психотропні препарати, вживання яких істотно впливає на здатність особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже два заповіти від 20 лютого 2018 року, які складені його батьком ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , укладено під впливом психотропних та наркотичних препаратів, а тому батько не усвідомлював значення своїх дій при підписані вказаних заповітів. При укладені двох оспорюваних заповітів приватний нотаріус Паліюк Л.М. не виконала вимоги статті 44 Закону України «Про нотаріат» щодо здатності особи, що складала заповіт, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На підтвердження суду надано довідку лікаря ОСОБА_6 від 01 червня 2021 року за вих. № 007-мк12 про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 щодня з 20 грудня 2017 року отримував наркотичні та психотропні препарати.

При цьому, сам позивач ОСОБА_3 стверджував, що про хворобу батька, а також про те, що його батько приймав ліки він теж знав, оскільки інколи сам їх отримував в аптеці.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною 2 статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини 2 статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

З огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та надані позивачем докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановлюючи наявність нововиявлених обставин, якими обґрунтовувалися вимоги заяви про перегляд судового рішення, належним чином дослідив поданий стороною доказ (довідку лікаря) та дійшов правильного висновку, що зазначені ОСОБА_3 обставини та надані докази були відомі заявнику під час розгляду справи, що згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України виключають можливість вважати їх нововиявленими обставинами.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, ці обставини не входять до предмету доказування у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та не можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, які вказані у заяві ОСОБА_3 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а тому висновок суду про відмову у задоволенні заяви ґрунтується на вимогах закону і не порушує прав та інтересів заявника.

Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі ста ттею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 18 серпня 2021 року.