Номер провадження: 22-ц/813/5324/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М.,Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни, ОСОБА_3 , треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

-про визнання недійсною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу,

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтва про право власності,-

ВСТАНОВИЛА:

21.08.2019 року позивачка звернулась з вищезазначеним позовом.

10.03.2020 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову та просила суд:

- накласти арешт на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,номер запису про право власності 32881465);

- заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам здійснювати дії , щодо відчуження, користування ,розпорядження Ѕ частиною домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 в тому числі вселення передачу в оренду та під заставу, іпотеку, здійснювати будівництво, виконання підготовчих або будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації та заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації (в тому числі Міністерству юстиції України та його виконавчим органам сільських, селищних та міських рад , Київським районним у містах Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових записів щодо наступних об`єктів нерухомого майна за майна 101.

У заяві зазначала, що частки співвласників спірного домоволодіння не виділені., малолітній син користується спірним будинком та постійно в ньому проживає.

Представник сьогоднішнього власника незаконно намагається проникнути в спірне домоволодіння , на сайті OLX виявила оголошення про його продаж.

Посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить в майбутньому виконання судового рішення , просила суд забезпечити позовні вимоги у визначений нею спосіб.

Ухвалою Київського районного суду м. одеси від 11.03.2020 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (м. Одеса, вул. Розумовського, буд. 37), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування (м. Одеса, вул. Канатна, буд. 134), Служба у справах дітей Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косівська, буд. 2, корп.. Д), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ), про визнання недійсною та скасування постанови та акту державного виконавця про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та свідоцтва про право власності відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою позивачка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив вжити позивач, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, не взяв до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи справу розглянути за відсутності її учасників.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Відповідно до ч.5 ст.258 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Відмовляючи в забезпеченні позову районний суд виходив з того, що заявником не наведено обґрунтованих підстав для застосування заходів забезпечення позову, що позбавляє можливості суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити можливим виконання рішення суду.

Повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з таких міркувань.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що між сторонами існує спір щодо домоволодіння , що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Оцінивши доводи апеляційної скарги колегія суддів зазначає.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої дол. цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд в своїй постанові від 19 лютого 2021 року ( у справі N 643/12369/19 провадження N 61-21685св19) звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Суд першої інстанції не врахував предмет позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог та безпідставно відмовив в забезпеченні позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, колегія суддів дійшла висновку про про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом арешту на спірне домоволодіння оскільки включає в себе як заборону відчудження так і будь-які дії щодо спірного майна.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року, скасувати , прийняти постанову.

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_2 задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101,номер запису про право власності 32881465).

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Копію постанови для виконання направити відповідному органу (установі) для накладення арешту.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

Т.В.Цюра