ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3031/21 Справа № 212/6221/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

13 квітня 2021 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду Бондар Я.М., розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Не погоджуючись з рішенням суду, 11 січня 2021 року позивач подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу, яка ухвалою Дніпровського апеляційного суд від 22 січня 2021 року залишена без руху через несплату судового збору і скаржнику роз`яснено про необхідність сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду в розмірі 1261,20 грн. та надано строк для усунення недоліків.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст.129 Конституції України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи закріплений і у національному законодавстві (стаття 131 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Матеріалами справи встановлено, що, копія ухвали суду апеляційної інстанції від 22 січня 2021 року за вихідним №5110/22-ц/803/3031/21/212/6221/20/02 була надіслана на адресу скаржника зазначену в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ).

04 березня 2021 року Дніпровський апеляційний суд отримав з поштового відділення конверт зі змістом копії ухвали без руху, з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

05 березня 2021 року помічником судді на мобільний телефон позивача ОСОБА_1 , зазначений в апеляційній скарзі ( НОМЕР_1 ) зроблено дзвінок та особисто повідомлено позивача про наявність ухвали без руху, яка надсилалась скаржнику для виконання на домашню адресу та була повернута суду через неотримання адресатом судового відправлення. При цьому ОСОБА_1 було запропоновано особисто з`явитися до суду для отримання копії ухвали без руху. Під час телефонної розмови, позивач пообіцяв прибути в суд 07.03.2021 року, однак станом на час винесення ухвали в суд апеляційної інстанції так і не з`явився, копію ухвали не отримав.

Отже, позивач ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу 11 січня 2021 року, будучи повідомленим про наявність ухвали без руху, яку треба отримати в суді та виконати у встановлені в ухвалі строки, сплативши судовий збір у встановленому порядку і розмірі, або надати відповідні документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, протягом тривалого проміжку часу не цікавитися провадженням у його справі, що вказує на відсутність зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, слід вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Я.М. Бондар