Справа № 758/9904/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05 серпня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Гайдай К.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

відповідач ОСОБА_2 не з`явився,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засідання в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся у суд із позовом до відповідача у якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй на праві приватної власності належить вищезазначена квартира. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12.01.2015 у справі №758/14308/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. З 04 січня 2014 року відповідач не проживає у цій квартирі, що підтверджено доказами. У зв`язку із цим, не сплачує платежі за житлово-комунальні послуги, не бере участі в утриманні майна. У відповідності до ст. ст. 319, 405 ЦК України просить позов задовольнити.

Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2020 року суддею у справі визначено Васильченка О. В.

20 травня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями за результатами якого головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено Якимець О.І.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05 серпня 2021 року о 09 год. 30 хв.

У судове засідання позивач не з`явився, подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить такий задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи подані зави учасників справи та наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві власності в рівних долях кожному належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 23 січня 2001 року № НОМЕР_1 .

Згідно договору дарування 1/2 частини квартири від 23.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №8940 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подаровано ОСОБА_1 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно договору дарування 1/4 частини квартири від 23.12.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №8942 ОСОБА_5 подаровано ОСОБА_1 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином суд установив, що позивач є власником зазначеної квартири.

Відповідно до відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА від 25 січня 2021 року №14035318 у вищезазначеній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12.01.2015 у справі №758/14308/14-ц шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис за №3182), між позивачем та відповідачем розірвано.

Суд установив, що ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі, що підтверджено актами про непроживання та відсутність власних речей від 09.11.2015, 18.04.2016 та акта №1 від 06.01.2015 комунального підприємства «Мостицький Подільського району міста Києва» від 06 січня 2015 року (арк.спр.23-25).

Жодних поважних причин відсутності ОСОБА_2 за вказаною адресою суд не встановив, із матеріалів справи суд також не встановив жодних домовленостей між сторонами щодо права на користування цим майном.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Суд зазначає, що відносини, які склались між позивачкою та відповідачем є відносинами між власником квартири АДРЕСА_1 та колишнім членом сім`ї власника цієї квартири, а тому не підлягають застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин норми ст. 405 ЦК України.

Аналіз положень Глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядженням щодо цього майна.

Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідач спільним побутом сімейними відносинами з позивачем не пов`язаний, тому його право користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Суд визнає, що сплата позивачем комунальних послуг за відповідача, а також відсутність у неї можливості розпоряджатись своєю квартирою на власний розсуд через обставину реєстрації відповідача у його квартирі, мають істотне значення.

Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивачів при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 81, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки на подання заяви про перегляд заочного рішення та на апеляційне оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Суддя О. І. Якимець