Справа № 161/5206/21
Провадження № 2/161/2115/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2021 року ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4 ) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ) про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 13 травня 2021 року залучено до участі у справі яктретю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у період з 21 лютого 2009 року по 10 грудня 2020 року перебували зареєстрованому шлюбі, за час якого набули у спільну сумісну власність квартиру за адресою АДРЕСА_1 , а також автомобіль Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що відповідач без її згоди, після розірвання шлюбу відчужив автомобіль Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Вартість автомобіля, згідно виготовлено на замовлення позивача експертного дослідження, становить 181 820,00 грн.

З наведених вище підстав, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя позивач просить суд:

1) визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної квартири;

2) стягнути з відповідача на її користь 90 910,00 грн. як компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні, а також у письмовому відзиві, який поданий під час підготовчого провадження, позовні вимоги, в частині поділу спільної квартири, визнав повністю. Позовні вимог про стягнення грошової компенсації за автомобіль визнав частково, а саме вважає, що вартість автомобіля слід визначати за договором купівлі-продажу від 09 грудня 2020 року, де вона визначена у розмірі 78 000,00 грн. Вважає, що на користь позивача підлягає присудження 1/2 цієї суми, що становить 39 000,00 грн.

Третя особа своїх пояснень на позов не надала, в судове засідання свого представника не направила.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що у період з 21 лютого 2009 року по 12 січня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.12).

Сторонами не заперечується, що за час шлюбу вони набули у спільну сумісну власність наступне майно:

1) квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13-15);

2) автомобіль Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 (а.с.18).

Вищенаведений автомобіль 09 грудня 2020 року був відчужений позивачем на користь ОСОБА_5 за ціною 78 000,00 грн. Одночасно, згідно виготовленого на замовлення позивача експертного автотоварознавчого дослідження, середня ринкова вартість автомобіля Renault Megane, 2006 року випуску, станом на 26 лютого 2021 року становить 181 820,00 грн.

Відповідач не заперечує того факту, що відчужив цей автомобіль за відсутності згоди позивача, а виручені від продажу кошти використав на власний розсуд.

Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В даному випадку обидві сторони не заперечують той факт, що як спірна квартира, так і автомобіль набуті ними за час шлюбу і на них поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Отже, це майно підлягає поділу, як спільна сумісна власність подружжя.

У частині першій статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Обидві сторони погоджуються з рівністю їх часток при поділі спільної сумісної власності, а тому підстави для відступу від такої рівності суд не знаходить.

Частиною першою статті 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки сторони не бажають виділяти свої частки у квартирі в натурі, слід провести її поділ, як спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ними по 1/2 ідеальних часток квартири, залишивши її в спільній частковій власності. Тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.

Що стосується поділу спірного автомобіля, шляхом присудження грошової компенсації за нього, суд зазначає таке.

У пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У частині четвертій статті 71 СК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Зважаючи на те, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем без згоди на те позивача, а використані в результаті його продажу кошти були використані не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошову компенсацію, у розмірі 1/2 вартості цього автомобіля.

Визначаючи вартість спірного автомобіля на момент відчуження суд бере за основу відомості саме договору купівлі-продажу від 09 грудня 2020 року, який складений за участю суб`єкта господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами. У цьому договорі вартість автомобіля визначена у 78 000,00 грн., і саме ці грошові кошти відповідач отримав від його реалізації.

Наданий стороною позивача висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 26 лютого 2021 року суд до уваги не бере, оскільки в ньому не визначалася ринкова вартість саме автомобіля Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , а встановлювалася середньоринкова вартість автомобіля такої ж моделі та року випуску. Крім того, сам автомобіль не оглядався, а тому неможливо було врахувати його стан, наявні пошкодження та пробіг. До того ж, всупереч ч.5 ст.106 ЦПК України, у висновку судового експерта не зазначено, що він підготовлений для подання до суду.

З наведених вище мотивів, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 вартості автомобіля Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , виходячи з ціни його продажу 09 грудня 2020 року за договором купівлі-продажу, що становить 39 000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Здійснюючи розподіл судових витрат у вигляді судового збору, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд враховує, що відповідач під час підготовчого засідання повністю визнав позовні вимоги про поділ спірної квартири, а тому слід 50% судового збору за цю вимогу стягнути з відповідача на користь позивача, а решту 50% судового збору - повернути позивачу з Державного бюджету України.

Ставка судового за вимогу про поділ квартири становила 1 374,08 грн. (274 815,00 грн. оціночної вартості кварти / 100 / 2). Отже, половину цієї суми у розмірі 687,04 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача, а іншу половину - повернути позивачу з Державного бюджету України.

Позовних вимог про поділ автомобіля відповідач не визнав, а тому суд в цій частині застосовує загальні правила ч.1 ст.141 ЦПК України, в яких передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд задовольнив позовні вимоги на 39 000,00 грн., а тому пропорційна сума судового збору у розмірі 390,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 077,04 грн. судового збору.

Питання про розподіл інших видів судових витрат судом не вирішується, оскільки сторони зробили заяви про надання доказів понесення цих витрат, в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, після ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст.141, 142, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити частково.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 39 000,00 грн. (тридцять дев`ять тисяч гривень), як грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля Renault Megane, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 077,04 грн. (одна тисяча сімдесят сім гривень чотири копійки).

Повернути ОСОБА_4 з Державного бюджету України 687,04 грн. (шістсот вісімдесят сім гривень чотири копійки) судового збору, сплаченого квитанцією ПАТ АБ «Укргазбанк» від 19 березня 2021 року №54898786, сума платежу 2 283,20 грн. Оригінал цієї квитанції залишити в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем є ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», м. Київ, вул. Госпітальна, 12Г, .

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 серпня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк