Справа № 337/4002/20
Провадження №2/337/134/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Смірнової А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального позовного провадження, в судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко Світлани Михайлівни, Запорізької міської ради, про визнання права власності на майно

в с т а н о в и в :

25.09.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання права власності на майно, у якому вказав, що він являється рідним онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після померлої відкрилася спадщина у вигляді квартири, в якій вона була зареєстрована на день своєї смерті, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем.

21.09.2019 року була подана до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори заява про прийняття спадщини за законом, заява зареєстрована за №771 та на її підставі заведено спадкову справу №280/2019.

Державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. відмовила видавати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою відмову нотаріус мотивувала тим, що документ, що посвідчує право власності спадкодавця на 9/25 часток, та 16/25 часток квартири АДРЕСА_2 , необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину, не був наданий.

Також у позові вказав, що у 1970 році колишньому чоловіку ОСОБА_4 - ОСОБА_5 була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_2 на сім`ю із трьох осіб: на нього, його дружину ( ОСОБА_4 ) та їх сина ОСОБА_6 . Після народження другого сина ОСОБА_7 , він теж був прописаний у вищевказаній квартирі

Як свідчить Договір купівлі-продажу від 29.07.1999, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В., зареєстрованого реєстрі за №907, ОСОБА_4 придбала у сусідів двокімнатної квартири АДРЕСА_3 кімнату жилою площею 14,7 кв.м.;

Як свідчить Висновок про перепланування квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 та містобудування Запорізької міської ради від 21.12.1999 №5723 та Дозвіл на будівництво Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України від 25.10.1996 №5, було погоджено та дозволено перепланування двокімнатної квартири АДРЕСА_4 у однокімнатну, а двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 у трьохкімнатну.

На підставі розпорядження Хортицької райадміністрації від 27.06.2000 №2262 на ім`я ОСОБА_4 було видане Свідоцтво № НОМЕР_1 на право власності на 9/25 частин квартири АДРЕСА_5 , що складає кімнату №7 площею 14,7 кв.м.

28.01.2010 ОСОБА_4 звернулася до відповідних органів з метою приватизації двох житлових кімнат, загальною площею - 41,52 кв.м. в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 , однак як свідчить лист КГ1 Виробниче ремонтно-експлуатаційного житлового об`єднання №6 від 29.01.2020 №4 19/08 їй було відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та її син начебто зайняли спірні дві житлові кімнати без будь-яких підстав;

ОСОБА_4 звернулася до Хортицького суду м.Запоріжжя з питань визнання права користування житловою площею, а саме спірними житловими кімнатами, загальною площею - 41,52 кв.м. в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2010 у справі №2-1061/2010 встановлено: визнати незаконними дії КП ВРЕЖО №6 про перереєстрацію ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з кімнат: № НОМЕР_2 площею 12,2 кв.м. і №3 площею 13,4 в кімнату №7 площею 14.7 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 право користування житловою площею, а саме кімнатами № НОМЕР_2 площею 12,2 кв.м. і №3 площею 13,4 кв.м. у квартирі АДРЕСА_2 .

Таким чином, за життя спадкодавця ОСОБА_4 зверталася до відповідних органів з питання приватизації кімнати №2 і № 3 у квартирі АДРЕСА_2 , однак отримала відмову в зв`язку з неправомірними діями КП ВРЕЖО №6, які юридично усунули ОСОБА_4 від права користування спірними кімнатами.

Просить суд визнати право власності на трьохкімнатну квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,22 кв.м., до складу якої входять: кімната - 12.2 кв. м, кімната - 13,4 кв. м, кімната - 14,7 кв.м., кухня - 6,8 кв. м, ванна кімната - 1,9 кв. м, вбиральня - 1,0 кв. м, коридор - 4,8 кв. м, балкон - 0,3 кв. м.

28.09.2020 року, ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

21.10.2020 року, до суду від представника відповідача Запорізької міської ради надійшов відзив на позов у якому вказано, що Запорізька міська рада не погоджується з позовними вимогами позивача в повному обсязі.

До районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району звернень щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 козацтва не надходило.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження факту звернення спадкодавця до органу приватизації із заявою про приватизацію спірної квартири.

Вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 необхідно відмовити в повному обсязі.

03.11.2020 року, до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що як свідчить лист КП Виробниче ремонтно-експлуатаційного житлового об`єднання №6 від 29.01.2010 №119/08, ОСОБА_4 зверталась до відповідних органів з питань приватизації спірних 2-х кімнат, та їй було відмовлено в зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та її син начебто зайняли спірні дві житлові кімнати без будь-яких підстав.

Про зазначене свідчить і заява ОСОБА_4 до керівника органу приватизації ОСОБА_9 від 26.10.2010.

Також лист КП Виробниче ремонтно-експлуатаційного житлового об`єднання №6 29.01.2010 №119/08 та рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2010 справі №2-1061/2010 свідчать про явні зловживання з боку комунальних служб, які чинили перепони ОСОБА_4 приватизувати 2 кімнати в цільній квартирі АДРЕСА_6 , перепланування в якій було оформлено, належним чином у відповідності до діючого законодавства.

10.11.2020 року, до суду від представника відповідача Запорізької міської ради, надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких, окрім іншого вказується на те, що у відповіді на відзив зазначено, що у матеріалах ОСОБА_4 (бабусі позивача) знаходиться оригінал заяви до керівника органу приватизації ОСОБА_10 від 26.10.2010. З цього вбачається, що ОСОБА_4 заяву до органу приватизації не подавала, оскільки оригінал заяви залишився у неї.

На копії заяви від 26.10.2020, щодо приватизації квартири АДРЕСА_2 , яка надана позивачем, у правому нижньому куті є запис «Получено», але взагалі не зрозуміло хто і який орган отримав цю заяву.

У разі отримання заяви на приватизацію державного житлового фонду районною адміністрацією, як органом приватизації, ставиться кутовий штамп.

Вбачається, що наймач квартири АДРЕСА_2 , з належно оформленою заявою до органу приватизації не звертався.

03.12.2020 року закрите підготовче провадження по справі.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року, від Державного нотаріуса Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М., витребувано копію спадкової справи після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та від Державного архіву Запорізької області копію розпорядження Хортицької райадміністрації № 2262 від 27.06.2000 року на підставі якого було видане свідоцтво на право власності №1532 від 19.07.2000 року на 9/25 частин квартири АДРЕСА_2 . У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у тексті позову.

Пояснила, що бабусі позивача була надана спірна квартира у якій була прописана. Потім була придбана одна кімнату в іншій квартирі, оформлені необхідні дозволи на об`єднання квартири і кімнати в трьохкімнатну квартиру. У квартирі 9/25 частин належало матері позивача та 16/25 Запорізькій міській раді. Бабуся позивача намагалась приватизувати квартиру, та їй чинили перепони. У 2019 році бабуся позивача померла і відкрилась спадщина. Позивач є єдиним спадкоємцем. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва і оформленні права власності за позивачем у порядку спадкування.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує, вказавши, що не надано доказів бажання приватизувати квартиру, а наданий позивачем документ, не був наданий органам приватизації.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_4 неодноразово намагалась приватизувати спірну квартиру, носила документи на оформлення. В квартирі ОСОБА_12 прожила багато років(майже п`ятдесят), це була її єдина квартира, і вона не комунальна. У 2009 році 2010 році намагалась її приватизувати. Спочатку квартира була двокімнатна, згодом була придбана ще одна кімната і стала трьохкімнатною.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, свідка, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Судом встановлено, що 17.04.1970 року ОСОБА_5 на сімю яка складається з: дружина ОСОБА_13 , син ОСОБА_14 , син ОСОБА_15 , на підставі ордеру № 1883, надана двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 29.07.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В., зареєстрованого реєстрі за №907, ОСОБА_4 придбала кімнату №6 жилою площею 14,7 кв.м. у квартирі за адресою АДРЕСА_7 (а.с.16).

Згідно до Дозволу №5 на будівництво, Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України від 25.10.1996 року, погоджено прибудову балкону до квартири АДРЕСА_5 (а.с.20).

Згідно до Висновку про перепланування квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 , Головного управління архітектури та містобудування Запорізької міської ради від 21.12.1999 року №5723, узгоджене перепланування квартири АДРЕСА_8 (а.с.19).

Розпорядженням голови Хортицької райадміністрації від 27.06.2000 року №2262 однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , привести до одиниці. У трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_5 , 9/25 частин квартири належить ОСОБА_4 . 16/25 частини квартири належить ОСОБА_18 . Запорізькому міськжитлоуправлінню видати свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_4 та на 9/25 частин квартири АДРЕСА_2 гр.: ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_4 . Запорізькому Бюро технічної інвентаризації погасити старі правові документи і виконати реєстрацію документів згідно розпорядження(а.с.134).

19.07.2000 року ОСОБА_4 було видане Свідоцтво № НОМЕР_1 на право власності на 9/25 частин квартири АДРЕСА_5 (а.с.21).

Відповідно до листа №119/08 КП Виробниче ремонтно-експлуатаційного житлового об`єднання №6 від 29.01.2010 року до ОСОБА_4 , у відповідь на її заяву від 28.01.2010 року, повідомлено, що їй було відмовлено у видачі документів на приватизацію двох житлових кімнат в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_5 у зв`язку з тим, що кімнати є власністю Запорізької міської Ради, та в яких з 12.12.1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований один ОСОБА_15 , та кімнати зайняті нею без будь яких правових підстав. Також вказано на необхідність звільнити незаконно зайняту житлову площу(а.с.22).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2010 року визнано незаконними дії КП ВРЕЖО №6 про перереєстрацію ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з кімнат: № НОМЕР_2 площею 12,2 кв.м. і №3 площею 13,4 в кімнату №7 площею 14.7 кв.м.; визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_8 право користування житловою площею, а саме кімнатами № НОМЕР_2 площею 12.2 кв.м. і №3 площею 13,4 у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.23).

Законом України «Про приватизацію житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на те органами, що створюються державними органами виконавчої влади на місцях чи органами місцевого самоврядування, а також державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд.

26.10.2010 року ОСОБА_8 , як наймачем квартири за адресою АДРЕСА_1 , оформлена заява на ім`я керівника органу приватизації, для передачі в спільну часткову власність, йому 1/2 частину та ОСОБА_4 1/2 частину квартири. Заява підписана керівником підприємства обслуговування житла КП ВРЕЖО №6, та отримана 27.10.2010 року(а.с.53, 60).

Також з листа №119/08 від 29.01.2010 року КП ВРЕЖО №6, вбачається, що ОСОБА_4 , 28.01.2010 року, зверталась із заявою на приватизацію двох житлових кімнат в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_5 (а.с.22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 617(а.с.8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, і спадкова маса склала, у тому числі, частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , являється її онук ОСОБА_19 , інших спадкоємців судом не встановлено.

Той факт, що позивач ОСОБА_19 являється онуком ОСОБА_4 підтверджено матеріалами справи: свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, ордером (а.с.15,28).

Той факт, що позивач ОСОБА_19 являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 підтверджено матеріалами справи: свідоцтвами про смерть інших спадкоємців(а.с. 7, 9, 10) .

Позивач ОСОБА_19 , 21.09.2019 року, звернувся із заявою про прийняття спадщини до Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 280/2019(а.с. 91-131).

Державний нотаріус Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Бережко С.М. відмовила видавати свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , так як документи, що посвідчують право власності спадкодавця на 9/25 часток, та 16/25 часток квартири, необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, не були надані(а.с. 11-14).

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права і обов`язки(цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його звернення до відповідних органів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , вселилася до спірної квартири на підставі ордеру на житлове приміщення, проживала та користувалася приміщеннями до часу своєї смерті, була зареєстрована за адресою цієї квартири, іншого майна судом не встановлено.

Крім того ОСОБА_4 , а також ОСОБА_8 , у тому числі, в інтересах ОСОБА_4 , безрезультатно неодноразово зверталася з приводу приватизації квартири, у якій було відмовлено в зв`язку з неправомірними діями.

Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру не дає можливості переоформити право власності, у тому числі, на неприватизовану частину квартири в порядку спадкування за законом в позасудовому порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подача спадкодавцем заяви про приватизацію квартири свідчить про реалізацію останньою свого права на безоплатну приватизацію квартири та початок процедури приватизації, а позивач - спадкоємець може отримати таку квартиру у власність після смерті спадкодавця за умови не прийняття органом приватизації рішення по заяві у встановлені строки або у разі незаконної відмови в її задоволенні при наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність спадкодавця.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є спадковим майном, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. 82, 89, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн. НОМЕР_4 ) право власності на трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,22 кв.м., до складу якої входять: кімната 12,2 кв. м., кімната 13,4 кв.м., кімната 14,7 кв.м., кухня 6,8 кв.м., ванна кімната 1,9 кв.м., вбиральня 1,0 кв.м., коридор 4,8 кв.м., балкон 0,3 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 20.08.2021 року.

Суддя: