Провадження №2-о/193/44/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2021 року сел.Софіївка
Софіївський районний суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кащук Д.А.

за участю секретаря Ратушної В.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника-адвоката Мудраченка В.М.,

представника заінтересованої особи Попришко М.І.

розглянувши в судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:
Представник заявника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що заявник, ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Новогригорівка Новомиколаївського району Запорізької області, України. Зазначає, що ОСОБА_1 разом з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживав у АДРЕСА_1 . По досягненню віку, 17 березня 1986 року він отримав в П`ятихатському РВВС УВС Дніпропетровської області паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . Там же він перебував на військовому обліку в П`ятихатському РВК.
26 червня 1986 року ОСОБА_1 знявся з військового обліку Пятихатського РВК, а 30 квітня 1987 виписався з постійного місця проживання с. Жовте Пятихатського району та переїхав на постійне місце проживання до с. Незабудине Солонянського району Дніпропетровської області. Там познайомився та став проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , там же у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_6 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 виданим 22.12.2017 року Софїївським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис № 43.
В період з початку 1988 року по вересень 1990 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 стали без реєстрації проживати в с. Саксагань П`ятихатського району Дніпропетровської області, де ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька - ОСОБА_7 .
В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на той час працював у бригадах найманих працівників по різним сільськогосподарським підприємствах УРСР, то він часто переїздив з місця на місце роботи, де проживав без реєстрації.
З весни по листопад 1990 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали сім`єю в с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, там же 29 жовтня 1990 року зареєстрували шлюб. На початку 1991 року заявник з дружиною ОСОБА_8 та дітьми повернулися до с. Незабудино Солонянського району Дніпропетровської області, де ІНФОРМАЦІЯ_5 дружина народила доньку ОСОБА_9 . В цей час, 1991 рік, він працював різноробочим в колгоспі ім. Енгельса Солонянського району Дніпропетровської області.
З вересня 1993 року заявник ОСОБА_1 став разом з сім`єю проживати в с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, де 20 вересня 1993 року правління колгоспу «Прогрес» Софіївського району рекомендувало загальним зборам колгоспників прийняти його в члени колгоспу «Прогрес». Загальними зборами колгоспників від 16 лютого 1994 року його було прийнято в члени колгоспу «Прогрес» Софіївського району. Тут же в с. Миколаївка Софіївського району 23 січня 1995 року у заявника та його дружини народився син - ОСОБА_10 .
22 вересня 1993 року заявник подав адресний листок прибуття для прописки в Софіївський РВ УМВС України в Дніпропетровській області, що підтверджується копією даного листка прибуття від 22 вересня 1993 року. З 1995 року ОСОБА_1 знову став працювати по найманих бригадах по скиртуванню соломи, сіна по колгоспах та колективних сільськогосподарських підприємствах, віниковязів. Під час проживання по гуртожитках ним було втрачено паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_3 від 17 березня 1986 року, виданого П`ятихатським РВВС УВС Дніпропетровської області. Втрата паспорта позбавила його можливості зробити обмін паспорта та отримати паспорт громадянина України. Відсутність паспорта громадянина України, створює перешкоди заявнику для реалізації його права та інтересів, а також прав та інтересів його дітей, тому представник заявника в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. Просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просить заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги заявлені вимоги та просить задовольнити.
Представник Софіївського районного сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області при вирышенні справи покладається на розсуд суду.
Розглянувши подану заяву, заслухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особа, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що заява обгрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , 25 лютого 1968 року отримував паспорт громадянина СРСР (а.с.6).
Згідно довідки №4/1441 від 05 травня 2018 року виданої П`ятихатським об`єднаним районним військовим комісаріатом, вбачається, що згідно запису №33 ст.8 обліково-алфавітної книги призовників 1968 року народження, які проживають на території П`ятихатського району та місті П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянин ОСОБА_1 , 1968 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_7 був приписаний до приизовної дільниці П`ятихатського районного комісаріату та 26 червня 1986 року вибув до Солонянського районного військового комісаріату (а.с. 15-16).
З листа Жовтоводської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області №256 від 18.05.2018, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець Запорізької області дійсно проживав та був зареєстрований в селі Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області з 20 січня 1987 року по 30 квітня 1987 року (а.с.13-14).
Із заяви на видачу паспорта громадянки СРСР ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що 29 жовтня 1990 року вона зареєструвала шлюб з заявником ОСОБА_1 (а.с.7).
До реєстрації шлюбу у заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народилося двоє дітей, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_4 , виданим Софїївським районним відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області 22 грудня 2017 року, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується поновленим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області 23 липня 2010 року (а.с.8-9).
Заявник ОСОБА_1 перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_8 , з якою проживав в Україні станом 1991 року в с. Незабудино, Солонянського району Дніпропетровської області, де ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилась донька ОСОБА_9 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 21 грудня 2017 року (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого Софіївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 21 грудня 2017 року, у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8 народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.11).
Відповідно до архівної довідки №40/б-40/01-36 від 19 лютого 2021 року, виданої архівним віддлом Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу «Прогрес» наявні відомості про те, що рекомендовано загальними зборами колгоспників прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 (протокол засідання правління колгоспу «Прогрес» №9 від 20 вересня 1993 року) та щодо прийняття в члени колгоспу ОСОБА_1 (протокол загальних зборів членів колгоспу «Прогрес» №1 від 16 лютого 1994 року) (а.с.18).
Архівна довідка за №Б-13 від 09.03.2021 року, видана архівною установою "Трудовий архів" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області підтверджує факт, що по документах архівного фонду "Колгосп ім.Енгельса" в книгах обліку заробітної плати значиться " ОСОБА_11 ", який по наявних документах працював у вказаному колгоспі в 1991 році (підстава: ф.№248, оп.№1-ос, спр.№б/н, книги обліку заробітної плати за 1990-1995 р.р.) (а.с.17).
Згідно наданого листа Комунальним закладом «Софіївський трудовий архів» Софіївської селищної ради Дніпропетровської області від 18.02.2021 №А-86/0119 вбачається, що за документами архівного фонду колгоспу «Погрес», розрахунково-платіжними відомостями колгоспників з нарахування заробітної плати за 1993-1994 роки встановлено, що в жовтні 1993 року значиться ОСОБА_1 , в листопаді грудні 1993 року та квітні травні 1994 року « ОСОБА_1 », в січні березні 1994 року « ОСОБА_1 », в червні 1994 року « ОСОБА_1 » (а.с.19).
Таким чином, наявні в справі документи підтверджують той факт, що станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживав на території України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.
Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».
Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.
Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.
Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.
Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та, зокрема, станом на 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.
З таких обставин суд приходить до висновку про те, що заява представника заявника ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13, ч.1 ст.81, ст.263-265 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Заяву представника заявника ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Дніпровському апеляційному суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, котрі не були присутні при проголошенні рішення, мають право його оскаржити у той же строк з дня отримання повного тексту рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2021 року.

Суддя: Д.А. Кащук