Справа № 635/6573/18
Провадження № 2/639/1169/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року смт. Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Назаренко О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Полоз М.М.
представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - Константинової Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції сторін.
18 травня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить припинити право спільної сумісної власності на автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON державний номер НОМЕР_1 , люстру, диван «Версаль», сабвуфер та відео реєстратор, визнати за ним право власності на Ѕ частину майна, набутого у шлюбі, а саме: автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON державний номер НОМЕР_1 , люстру, диван «Версаль», сабвуфер та відео реєстратор, розподілити порівну між сторонами в натурі майно, набуте у шлюбі автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON державний номер НОМЕР_1 , люстру, диван «Версаль», сабвуфер та відео реєстратор.

Свої вимоги мотивує тим, що сторони з 14.01.2016 року перебували в шлюбі, який зареєстрований у Виконавчому комітеті Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №02. У шлюбі спільних дітей не має. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON державний номер НОМЕР_1 , люстру, диван «Версаль», сабвуфер та відео реєстратор. Мирним шляхом дане питання вирішити не можуть, що і змусило його звернутися до суду.

Відповідач проти задоволення позовних вимог щодо поділу автомобілю марки SSANG YONG модель REXTON державний номер НОМЕР_1 , люстри та дивану «Версаль» заперечувала в повному обсязі. При цьому зазначила, що спірний автомобіль був нею придбаний шляхом міни іншого автомобілю, який знаходився у її власності до шлюбу з незначною доплатою. Будь-яких коштів для придбання автомобілю позивач не надавав. Доплата в сумі 42000 грн. та вартість оформлення угоди була фактично здійснена нею за рахунок одержаної страхової виплати в сумі 44000 грн. На час укладання угоди між сторонами були припинені подружні стосунки з вини позивача, який на той період знаходився на військових зборах. Після його повернення з зони проведення антитерористичної операції вони намагались відновити стосунки, але в зв`язку із зловживанням позивачем спиртними напоями вони фактично розійшлись. Крім того з її будинку було викрадено документи на житловий будинок, автомобіль, золоті вироби та кошти в сумі 3500 дол.США та її телефон, на підтвердження чого їй надано довідку з відділу поліції про реєстрацію її заяви. Люстра та диван «Версаль» є також її особистою власністю, оскільки подаровані батьками до шлюбу. Проти поділу сабвуферу та відео реєстратору не заперечувала.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя прийнято до розгляду та відкрито провадження.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.05.2017 року клопотання позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя задовольнити частково, оголошено заборону відчуження автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07.11.2017 року надано позивачу ОСОБА_3 строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 640 грн за вимогами немайнового характеру, та 3065,93 грн. за вимогами майнового характеру - протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року - залишено без руху та надати строк для усунення недоліків - 5 (п`ять) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.12.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.06.2018 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя. Позовні вимоги про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна подружжя виділено у самостійне провадження.

Рішенням Харківського районного суду по справі № 635/2738/17 від 25.06.2018 року позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , зареєстрований 14 січня 2016 року Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис №02 розірвано.

ІІІ.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2016 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківської області, актовий запис №02. Згідно рішенням Харківського районного суду по справі № 635/2738/17 від 25.06.2018 року даний шлюб розірвано.

Автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1 придбаний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 6545/2016/000181 від 11.08.2016 року, складеного в ТСЦ6545 (Нова Каховка). Згідно договору купівлі-продажу за домовленістю сторін ціна транспортного засобу зазначена 42000 (сорок дві тисячі) грн., що вочевидь не відповідає ринковій вартості на аналогічний автомобіль.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що вартість даного транспортного засобу в сумі 42000 грн. була визначена сторонами, як доплата, тому, що фактично було укладено обмін автомобілями сторонами. В користуванні ОСОБА_2 на підставі генеральної довіреності від 22.08.2015 року, виданої від імені ОСОБА_4 з правами, передбаченими в тому числі і обміну, знаходився транспортний засіб MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Згідно розписки, складеної ОСОБА_4 від 23.08.2015 року, претензій до ОСОБА_2 останній не має, в зв`язку з продажем автомобіля MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Згідно постанови Харківського районного суду від 23.06.2016 року по справі №635/3577/16-п визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП в наслідок якого автомобіль MAZDA 3, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 отримав значні технічні пошкодження.

Відповідно до даних банківського рахунку НОМЕР_4 в Публічном Акціонерном Товаристві «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_2 22.08.2016 року надійшло страхове відшкодування згідно акту №АХА2149906 на суму 44060,38 грн. 23.08.2016 року та 24.08.2018 року відповідачем знято готівку із зазначеного рахунку на загальну суму 44500 грн., що підтверджується випискою ПАТ «ПриватБанку» від 07.11.2017 року.

Відповідачем надано до суду розписку з якої вбачається, що ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_6 09.08.2016 року кошти в сумі 45000 грн. у присутності свідків. Зазначені кошті в повному обсязі повернуті кредитору 26.08.2016 року.

Допита в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що з ОСОБА_2 вони працювали в одному закладі. Взагалі вони знайомі з 2010 року та часто спілкуються. У власності ОСОБА_2 завжди були транспортні засоби, останнім вона пам`ятає автомобіль MAZDA на якому ОСОБА_7 потрапила в ДТП. Їй відомо, що автомобіль MAZDA був відремонтований батьком ОСОБА_2 за його кошти, оскільки у ОСОБА_7 коштів не було. Її чоловік вів аморальний образ життя, зловживав спиртними напоями та коштів не надавав. Після ДТП ОСОБА_7 попросила зайняти їй кошти в сумі 45000 грн., оскільки їй знайомий запропонував вигідний варіант обміну автомобілями з доплатою. Після отримання страхової виплати ОСОБА_7 повернула їй всю суму боргу.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що відповідача знає давно. До автомобіля SSANG YONG у неї була MAZDA, а ще раніше эChevrolet . Після аварії вона була вимушена продати автомобіль MAZDA, оскільки не змогла після ремонту ним керувати. Ремонт MAZDA проводив батько ОСОБА_7 , якого вона добре знає і спілкувалась з ним, за свої кошти. В подальшому відремонтований автомобіль був обміняний ОСОБА_2 з доплатою на автомобіль SSANG YONG .

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що є матір`ю відповідача. Чоловік її дочки, який є позивачем по справі, на протязі спільного проживання з нею зловживав спиртними напоями, що і стало причиною розлучення. Автомобіль SSANG YONG придбавався дочкою шляхом обміну на автомобіль MAZDA з доплатою. Після ДТП, в який попала ОСОБА_7 на автомобілі MAZDA, він був відремонтований за кошти батьків. Особисто ремонтом займався її чоловік ОСОБА_10 , а також він разом з дочкою їздив придбавати новий автомобіль. Оскільки ані у ОСОБА_7 , ані у них коштів на доплату на автомобіль SSANG YONG не було, дочка їх займала у знайомої, а потім повернула з отриманою страхової виплати. При купівлі спірного автомобіля ОСОБА_3 участі не приймав, кошти на нього не надавав.

Відповідачем на підтвердження наявності власності до шлюбу надано договір купівлі-продажу №3738/7 від 04.08.2007 року про купівлю автомобіля CHEVROLET AVEO на ім`я ОСОБА_2 , довіреність від 03.07.2010 року, якою уповноважено керування та розпорядження ОСОБА_2 на автомобіль CHEVROLET AVEO, довіреність від 18.08.2015 року за якою ОСОБА_2 надано розпорядження автомобілем CHEVROLET AVEO іншим особам.

Враховуючи ділові звичаї, щодо продажу та розпорядженням автомобілями шляхом укладання генеральних довіреностей та угод у простій формі, занижену вартість автомобілю SSANG YONG, зазначену в договорі купівлі-продажу, пояснення свідків, а також надані відповідачем докази, що підтверджують наявність прав власності на транспортні засоби, придбані до шлюбу, суд вважає доведеним, що купівля спірного автомобіля була здійснена відповідачем за власні кошти шляхом міни автомобілів з доплатою.

Надані до суду позивачем фотознімки коштів в доларах США, а також національній валюті суд не приймає в якості належних доказів в зв`язку з відсутністю підтвердження дати виготовлення даних знімків, відомостей, які підтверджують, що саме за рахунок цих коштів було придбано транспортний засіб, а також підтвердження доходу позивача та факту передачі коштів відповідачу.

Як вбачається з довідки, виданої Харківським об`єднаним районним військовим комісаріатом від 22.11.2016 року №777/133 ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах з 22.11.2007 року по 30.10.2008 року. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» при проведені мобілізації був призваний на військову службу в період з 28.04.2014 року по 16.04.2015 року, з 07.08.2015 року по 15.10.2016 року та приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції з 02.06.2014 року по 17.11.2014 року, з 17.09.2015р по 23.12.2015 року, з 08.04.2016р. по 15.10.2016 р.

Як встановлено судом, автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_2 державний номер НОМЕР_1 придбаний ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу 6545/2016/000181 від 11.08.2016 року, складеного в ТСЦ6545 (Нова Каховка), тобто на час перебування позивача в зоні проведення антитерористичної операції в в/ч НОМЕР_5 з 08.04.2016р. по 15.10.2016 р., що унеможливлює купівлю спірного автомобіля особисто позивачем та передачі ним коштів в дол..США відповідачу. Крім того факт надходження, або зняття коштів в сумі 42000 грн. не підтверджується і випискою ПАТ «ПриватБанку» від 17.05.2017 року з банківського рахунку НОМЕР_6 відкритого на ім`я ОСОБА_3 . Будь-яких інших доказів, щодо походження коштів для придбання спірного автомобіля позивачем не надано.

Також не надано позивачем і доказів, щодо придбання люстри та дивану «Версаль». Відповідно пояснень відповідача та свідків люстра була наявна у ОСОБА_2 задовго до укладення шлюбу, а м`який куток подарований їй на день народження батьками.

В зв`язку з відсутністю позовних вимог про порядок поділу сабвуферу та відео реєстратору та не визначення їх вартості на час поділу, враховуючи, що зазначені речі є неподільними, суд позбавлений можливості вирішити питання про їх розподіл між сторонами.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивач під час судового розгляду, відповідно до ст. 263 ЦПК України належним чином не обґрунтував, свої позовні вимоги, що спірне майно є спільним сумісним майном подружжя.

ІV. Норми права.
Вирішуючи по суті даний спір суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною третьою статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-211цс14, суди під час вирішення спору щодо поділу майна, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Тобто сам факт спільного проживання сторін у справі не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожного зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним із подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладені, крім спільних коштів, кошти, що належали одній зі сторін, то частка в цьому майні, відповідно до розміру внеску, є її власністю.

Згідно Правової позиції ВСУ у справі №6-1568цс16: Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

У постановах від 3 червня, 16 грудня 2015 року та 18 травня 2016 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

За змістом ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. Майно, набуте дружиною, чоловіком до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Якщо у придбання майна подружжя крім спільних коштів вкладені і кошти, отримані від реалізації особистого майна одного з них, то при доведеності цього факту частка у спільному майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частини 1, 7 ст. 57 СК) Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України (в и т я г) від: 11.10.2006

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2641цс15,

Суд виходить з того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Згідно правової позиції Верховного суду від 30 квітня 2020 року у справі 534/866/17 сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

V. Оцінки висновки суду.
Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог.

Відповідно до статей12,81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися а припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Досліджені в судовому засіданні докази дають підстави суду ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, а заходи забезпечення позову скасувати.

VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
За змістом ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 76-78, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
у задоволенні позову ОСОБА_3 повністю відмовити.
Судові витрати залишити за рахунок позивача.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2017 року, якою заборонено відчуження автомобіль марки SSANG YONG модель REXTON, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Харківський районний суд Харківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості, що не проголошуються:
позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ;
представник позивача - адвокат Бойко Карина Борисівна, Харківська область, Харківський район, смт Коротич, пров. Вишневий, б. 22;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2 ;
представник відповідача - адвокат Константинова Ганна Вікторівна, Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вул. Куйбишева, б. 37.

Суддя О.В. Назаренко