ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1262/18Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/325/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участі секретаря Боднар Р.В.

та сторін представника ОСОБА_1 - адвоката Ганича Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/1262/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року, ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст рішення складено 20 квітня 2018 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2018 року ПАТ Дельта Банк звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 004-19520-201113 від 20.11.2013 р. в розмірі 75948,02 грн. з яких: 49963,37 грн. прострочене тіло кредиту; 25984,65 грн. заборгованість за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог товариство посилається на те, що 20.11.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді кредитної лінії, згідно умов якого останній отримав кредит зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 50000,00 грн. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, у зв`язку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути з боржника заборгованість по кредиту та судовий збір.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року задоволено позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 004-19520-201113 від 20.11.2013 р. в розмірі 75948,02 грн. та 1600,00 грн. сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ганич Д.О. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року та ухвалити нове, яким справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Ганич Д.О. зазначив, що ним подавалися документи до АТ Дельта Банк, але кредит за цим договором № 004-19520-201113, він не отримував.

На підставі постанови Правління Національного Банку України №664 від 02.10.2015 року Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного Акціонерного Товариства Дельта Банк виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішила розпочати процедуру ліквідації ПАТ Дельта Банк 05 жовтня 2015 року по 2017 рік включно, і було призначено ліквідатора від фонду Кадирова В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Жодних документів від цієї особи чи уповноважених тимчасової адміністрації на ліквідацію департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Смик Р.Г. не отримувалось.

В ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1 отримував кредит за договором № 005-19520-201113 від 20.11.2013 року на суму 50000 грн. готівкою і тому він визнав позов у судовій справі № 607/1257/18 на суму 84695 грн.

Кредит за договором № 004-19520-201113 від 20.11.2013 року видавався нібито на ту саму суму в 50000 грн., шляхом акцептування якогось документа на суму 49963,37 грн., що ним не визнається.

Ознайомившись з двома справами, які розглядалися у Тернопільському міськрайонному суді ним виявлено наступне, що суми кредиту по обом договорам є практично однаковими, суми відсотків також не набагато відрізняються, якщо рахувати, що це два різних договори, які укладено на суми 50000 грн, дані договори № 004-19520-20113 та № 0005-19520-201113 укладені в один і той самий день.

В матеріалах справи відсутнє будь-яке посилання на документ, який акцептувався банком, іншими словами оплачувався.

Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ганич Д.О. до суду апеляційної інстанції не поступав.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ганич Д.О. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній

В судове засідання представник ПАТ Дельта Банк не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із тих обставин, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 004-19520-201113 від 20.11.2013 р. в розмірі 75948,02 грн. з яких: 49963,37 грн. прострочене тіло кредиту; 25984,65 грн. заборгованість за відсотками а також відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що 20.11.2013 р. ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 004-19520-201113.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Частини 1 даного кредитного договору, позивач (за Договором Банк) відкриває відповідачеві (за Договором Клієнт) картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України - гривні, надалі за текстом Рахунок.

Згідно п. 2.3 частини 3 даного кредитного договору, банк встановлює ліміт кредитної лінії у розмірі: 50 000,00 грн.

Згідно п. 1 частини 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до Тарифів, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання згідно умов і порядку надання банківських послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 004-19520-201113 від 20.11.2013 р., яка станом на 29.11.2017 р. складає загальну суму в розмірі 75948,02 грн, з яких: 49963,37 грн тіло кредиту; 25984,65 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до заперечення ОСОБА_1 факту отримання кредиту за договором №004-19520-201113, однак такі доводи не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи, а саме заявою № 004-19520-20113, в якій апелянт підтверджує, що отримав картку НОМЕР_2 та ПІН до картки йому відомий, а також роз`яснено та зрозуміло шляхи зміни ПІНу (а.с. 5).

Також у матеріалах справи наявні докази того, що відповідач ознайомлений з тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет Кредитна картка №1 ЕВОЛЮЦІЯ, про що він підтвердив своїм особистим підписом. (а.с. 6)

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 004-19520-201113 вбачається, що відповідач частково протягом періоду з 20.11.2013 року до 31.03.2014 року оплачував кошти банку за користування кредитом (а.с. 4).

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо оспорювання спірного кредиту з приводу не отримання ним коштів на картковий рахунок.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 також не довів належними та допустимими відповідно до ст. 1051 ЦК України доказами, що грошові кошти ним не були одержані від банку.

Аналізуючи питання пропущення позивачем строку позовної давності за ст. 257 ЦК України, на яке посилається відповідач, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.4 частини другої заяви № 004-19520-201113 на видачу кредиту передбачено, що строк ліміту кредитної Лінії: 364 (календарних) дні з можливістю пролонгації на умовах, визначених п.2.4. частини 3 цієї Пропозиції.

Пунктом 2.4 частини третьої вищевказаної заяви на видачу кредиту встановлено, що кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюються протягом строку, визначеного у п.2.4 частини 2 цієї пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до цієї пропозиції.

Враховуючи вищенаведене та вбачається із матеріалів справи, що 24 січня 2018 року ПАТ Дельта-Банк звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитною лінією №004-19520-201113 24.01.2018 року, що є зверненням не поза межами загальної позовної давності, передбаченими статтею 257 ЦК України.

Доводи апелянта про те, що жодних документів від ліквідатора фонду Кадирова В.В. чи тимчасової адміністрації на ліквідацію департаменту врегулювання неплатоспроможності банків, ОСОБА_1 не отримував, правового значення не мають, а тому на увагу апеляційного суду не заслуговують.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування, за наведеними у скарзі доводами, апеляційний суд не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

О.З. Костів