Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Поддубської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 11 Слов`янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 27 жовтня 2020 року о 10 годині 30 хвилин у місті Слов`янську Донецької області водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Опель Комбо С» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтовому покриттю вулиці Банківської з боку вулиці Колонтаївської в напрямку вулиці Торська, біля будинку № 8 вулиці Банківської, виконуючи поворот праворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕО Матіз» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався праворуч в попутному напрямку, внаслідок чого належний їй транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим також завдано матеріальну та моральну шкоду.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

12 жовтня 2020 року ОСОБА_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як володар наземного транспортного засобу з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивач у встановленому законом порядку звернулась до зазначеної страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_3 27 жовтня 2020 року. Страховою компанією їй відшкодовано матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем. Згідно з вищевказаним страховим полісом, розмір франшизи складає 2500,00 грн, яку повинен відшкодувати відповідач. У добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати наведену шкоду.

Крім того, позивач зазначає, що в результаті вищевказаних протиправних дій відповідача, їй також заподіяно моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП вона мала сильні переживання та душевні страждання, перенесла значний стрес, стан її здоров`я погіршився, з`явились роздратованість, депресія та головний біль. Це позначилось на якості її життя, а також на взаємовідносинах між нею та близькими. Крім того, тривалий час вона не має можливості користуватись належним їй автомобілем, через що не може належним чином виконувати свої трудові обов`язки, відвозити своїх дітей до школи та дитячого садку, а також на медичні огляді, оскільки вони регулярно хворіють. На вирішення зазначених потреб, вона витрачає дуже багато часу та зусиль, які вона могла б спрямувати на досягнення інших, більш позитивних цілей. Вона змушена звертатись за юридичною консультацією, до суду, до стразової компанії, вирішувати питання пов`язані з відновленням технічного стану автомобіля.

Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 2500,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, а також витрати понесені нею по справі, а саме по сплаті судового збору у розмірі 840,80 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 гривень.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

23 лютого 2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, в якому останній зазначив, що його відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 201521133, відповідно до договору зі страховиком ПрАТ СК «ВУСО» від 12 жовтня 2020 року і страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 260000,00 гривень і за шкоду заподіяну майну 130000,00 гривень. Позивачем також зазначено, що вона звернулась з заявою про відшкодування їй збитку, заподіяного внаслідок ДТП, до ПрАТ «СК «ВУСО», з якою він уклав Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і ця страхова компанія частково відшкодувала їй матеріальну шкоду. ОСОБА_1 не вказує в позові розмір заподіяної їй шкоди в результаті ДТП, та розмір відшкодованої їй шкоди, не надає докази в підтвердження розміру завданої шкоди.

Представник третьої особи ПрАТ «ВУСО» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 листопада 2020 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно з наведеною постановою суду, 27 жовтня 2020 року о 10 годині 30 хвилин у місті Слов`янську Донецької області водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Combo-C» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтовому покриттю вулиці Банківської з боку вулиці Колонтаївської в напрямку вулиці Торська, біля будинку № 8 вулиці Банківської, виконуючи поворот праворуч, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеку іншим учасникам руху та скоїв зіткнення з автомобілем «DAEWOO Matiz» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався праворуч в попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальну, тим самим водій порушив п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль «DAEWOO Matiz», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 належить позивачу у даній справі ОСОБА_1 .

Як вбачається з копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201521133, даним документом посвідчується укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхувальником за вказаним Договором є відповідач у даній справі ОСОБА_2 .

Крім того, з наведеного Полісу обов`язкового страхування вбачається, що розмір франшизи за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 2500,00 гривень.

При зіткненні з вини ОСОБА_2 , автомобілю «DAEWOO Matiz» державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , були спричинені ушкодження, які полягають у пошкоджені лівого крила та переднього бамперу, що вбачається з Заяви про відшкодування збитку, заподіяного внаслідок ДТП за участю забезпеченого полісом СК «ВУСО» транспортного засобу, яку позивачем подано до ПрАТ «СК «ВУСО», з метою отримання страхового відшкодування.

Згідно з наданою копією Платіжного доручення № 32469 від 06 листопада 2020 року, на користь позивача у даній справі, страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено перерахування страхового відшкодування відповідно до Договору № 201521133, стороною за яким є відповідач, у розмірі 1805,20 гривень.

Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Отже, зважаючи на викладене, суму страхового відшкодування, яке підлягало виплаті на користь позивача ОСОБА_1 зменшено на суму франшизи за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201521133, яка за умовами даного Договору становила 2500,00 гривень.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, матеріальна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі протиправною дією або бездіяльністю або рішенням, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності її вини.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, користування, збереження та утримання якого надає підвищену небезпеку.

Отже, суд доходить до висновку, що вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2500,00 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність вини останнього в заподіюванні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить.

Відповідно до положень частини 1 статті 1167 ЦК України, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана.

Позивач обґрунтовує завдану їй моральну шкоду тим, що в результаті вищевказаних протиправних дій відповідача вона зазнала сильних переживань та душевних страждань, перенесла значний стрес, стан її здоров`я погіршився, з`явились роздратованість, депресія та головний біль, що в цілому негативно позначилось на якості її життя, а також на взаємовідносинах між нею та близькими. Крім того, тривалий час вона не має можливості користуватись належним їй автомобілем, через що не може належним чином виконувати свої трудові обов`язки, відвозити своїх дітей до школи та дитячого садку, а також на медичні огляді, оскільки вони регулярно хворіють. На вирішення зазначених потреб, вона витрачає дуже багато часу та зусиль, які вона могла б спрямувати на досягнення інших, більш позитивних цілей. Вона змушена звертатись за юридичною консультацією, до суду, до страхової компанії, вирішувати питання пов`язані з відновленням технічного стану автомобіля. Розмір моральної позивач визначає на рівні 5000,00 гривень.

З цього приводу, суд вважає за належне зазначити наступне.

Позивачем не жодним чином конкретизовано в чому саме виражались перенесені нею переживання, страждання, стрес та депресія, взагалі не наведено та не надано доказів погіршення стану здоров`я. В цій частині позивач фактично обмежилась зазначенням загальних ознак для визначення моральної шкоди, не навівши жодних конкретних критерії та обставин, зазначення яких необхідне для встановлення наявності немайнової шкоди та визначення її розміру.

Крім того, зазначення позивачем у своєму позові таких обставин, як звернення за юридичною допомогою, а також до суду чи інших підприємств, установ або організацій, на підтвердження моральної шкоди, судом до уваги не приймається, оскільки такі дії позивача є реалізацією її права на захист та відновлення її порушених інтересів, а отже не може бути покладене в основу визначення обсягів завданої їй моральної шкоди.

Не приймається судом до уваги й та обставина, що позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не в змозі користуватись належним їй автомобілем для своєї трудової діяльності, оскільки, згідно представленої Довідки № 58 від 09 грудня 2020 року, ОСОБА_1 працює в КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» на посаді провідного бухгалтера відділу бухгалтерської служби, й не можливо встановити яким саме чином позивачем використовується належний їй автомобіль у службовій або трудовій діяльності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є надмірним та не відповідає встановленим у су домову засіданні обставин, у зв`язку з чим вважає за належне стягнути з відповідача моральну шкоду у меншому розмірі, а саме в сумі 300,00 гривень.

При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача

Згідно з частинами 1-3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, згідно з наданим розрахунками вартості послуг за надану правову допомогу, винагорода адвоката Чередниченка Ю.В. за надання правової допомоги ОСОБА_1 , згідно договору про надання правової допомоги від 09 грудня 2020 року, становить 1000,00 гривень

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача, а отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 313,90 гривень, а також на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 373,33 гривень

На підставі викладеного, керуючись п.п. 38.2.1, 39.1, 41.1, ст. 39, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ст.ст. 76-78, 81-82, 133, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок, а також судовий збір у розмірі 313 (триста тринадцять) гривень 90 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 373 (триста сімдесят три) гривні 33 копійки.

Повний текст рішення виготовлений 09 квітня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О.Гончарова