Справа №: 653/2301/21
Провадження № 2-з/653/26/21
У Х В А Л А

іменем України

04 серпня 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Берлімова Ю.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання незаконними вимоги про сплату неспожитого газу, припинення газопостачання споживачу та його поновлення,

ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання незаконними вимоги про сплату неспожитого газу, припинення газопостачання споживачу та його поновлення.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулась із позовом до суду в якому просить визнати незаконними вимоги про сплату неспожитого газу, припинення газопостачання споживачу та його поновлення до житлового будинку АДРЕСА_1 . Зазначає, що постачання газу відповідачем припинено 11 грудня 2020 року шляхом демонтажу фрагменту труби стояку газопроводу, по якому проходить газ до будинку, що належить їй на праві власності, у зв`язку із чим до теперішнього часу вона не користується природним газом.

Тому, приймаючи до уваги те, що відповідачем АТ «Херсонгаз» порушено її нормальний побут та відпочинок, оскільки відключення від постачання газу позбавляє її можливості робити опалення будинку через газовий котел, та користуватися побутовими газовими приладами (готувати їжу на плиті), вважає такі дії незаконними. Зазначає, що відповідач є монополістом на ринку газопостачання, тому згідно ЗУ «Про захист прав споживачів», АТ «Херсонгаз» не має права припиняти газопостачання, оскільки у позивача відсутній вибір на іншого постачальника.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову порушує її конституційні права і свободи, тому просить вжити заходи забезпечення позову у вигляді зобов`язання акціонерного товариства «Херсонгаз» вчинити певні дії негайно поновити газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 .

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суддя проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Суддя розглянувши заяву про забезпечення позову з наведених у ній підстав, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Так, ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом просить серед іншого визнати незаконними, як такі що порушують права споживача природного газу, дії відповідача акціонерного товариства «Херсонгаз» а саме: непланове припинення газопостачання, а саме відключення 11 грудня 2020 року споживача газу ОСОБА_1 від газотранспортної системи міста Генічеськ Херсонської області, у тому числі і шляхом демонтажу фрагментів труб газопроводу до житлового будинку, що належить споживачу газу, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати поновити АТ «Херсонгаз» поновити газопостачання.

Отже, з позовної заяви та заяви про забезпечення позову вбачається, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді поновлення газопостачання до ухвалення рішення по суті є тотожним із заявленою позовною вимогою про зобов`язання відповідача поновити газопостачання будинку. З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову шляхом відновлення газопостачання будинку АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Суддя також вважає, що ОСОБА_1 у клопотанні про забезпечення позову не надано беззаперечних та переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або обґрунтоване припущення такої загрози. Тобто не надано переконливих доказів того, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо.

Слід відмітити, що у цивільному судочинстві відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суддею не вбачається, оскільки заява за змістом і формою не відповідає ч.1 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 76-81, 149, 150, 153, 258-261, 352-355 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова