ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/1066/20

провадження № 22-ц/4809/683/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Обласна клінічна стоматологічна поліклініка Кіровоградської обласної ради»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2021 року у складі головуючого судді Терещенка Д. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

17.08.20209 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна стоматологічна поліклініка Кіровоградської обласної ради», в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря №77/2 від 23 червня 2020 року "Про дисциплінарне стягнення", яким ОСОБА_1 - в.о. ортопедичного відділення винесено догану за несвоєчасне та неправильне ведення медичної документації.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 31.08.2016 призначений на посаду виконуючого обов`язки завідуючого ортопедичним відділенням комунального некомерційного підприємства Обласна клінічна стоматологічна поліклініка Кіровоградської обласної ради та йому надано сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога-ортопеда з 01.09.2016.

Наказом головного лікаря від 23.01.2018 відмінено сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога-ортопеда. Наказом головного лікаря від 23.06.2020 йому винесено догану за несвоєчасне та неправильне ведення медичної документації. Позивач вважає цей наказ незаконним, оскільки з лютого 2018 року він перебував на посаді завідувача ортопедичним відділенням та не працював лікарем-стоматологом-ортопедом. Відповідно до посадової інструкції завідувача відділенням він повинен був здійснювати безпосереднє керівництво діяльністю підлеглого йому персоналу й адміністративно-господарчою діяльністю довіреного йому відділення, давати консультації, регулярно перевіряти і вживати заходи до своєчасного і правильного заповнення лікарями відділення затвердженої медичної та статистичної документації. Крім того, вважає, що доповідна записка заступника головного лікаря з медичної частини Левицької О.Г. від 19.06.2020 не є належним доказом.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті наказу діяв згідно ст. ст. 147, 148, 149 КЗпП, і твердження позивача про те, що відсутні належні докази вчинення ним порушень трудової дисципліни, не заслуговує на увагу, оскільки спростовується дослідженими судом доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що пунктом 2.2. посадової інструкції лікаря - стоматолога - ортопеда передбачено обов`язок своєчасно і охайно вести необхідну документацію; записи в амбулаторній карті і листку щоденного обліку повинні чітко відповідати обсягу виконаної роботи.

В оскаржуваному наказі зазначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосоване за несвоєчасне та неправильне ведення медичної документації лікарем стоматологом-ортопедом ОСОБА_1 , за період з 25.05.2020 по 17.06.2020 в наявності закази для надання послуг з ортопедичної стоматології, відсутні картки ряду пацієнтів, картки за І квартал 2020 року заповнені з грубим порушенням (відсутні записи про скарги, дані об`єктивного дослідження, діагноз, етапи протезування).

Суд не звернув уваги на ту обставину, що ОСОБА_2 , діючи від імені роботодавця, 17 червня 2020 року вимагала від позивача в усній формі надати пояснення щодо питання ведення медичних карток за І квартал 2020 року. ОСОБА_1 надав письмові пояснення, датовані 18 червня 2020 року щодо заповнення медичних карток за І квартал 2020 року та зазначив, що не встиг заповнити всі картки у зв`язку із тим, що поліклініка припинила роботу, у зв`язку із введенням карантину, на період з 01 квітня по 22 травня 2020 року. Проте в доповідній записці ОСОБА_2 , яку вона склала 19 червня 2020 року, крім І кварталу 2020 року, йдеться ще й про період з 25 травня по 17 червня 2020 року. Пояснення у ОСОБА_1 щодо порушення ним трудової дисципліни за період роботи з 25 травня по 17 червня 2020 року не відбиралися. Тобто, притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності передувала його пояснювальна записка, а не доповідна записка ОСОБА_2 . Інші докази фіксації дисциплінарного проступку відсутні.

Також вказує, що в наказі не конкретизовано, коли саме ОСОБА_1 не заповнив чи не в повному обсязі заповнив медичні картки (конкретну дату для кожного випадку), відсутнє нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Крім того, невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Із змісту оскаржуваного наказу не вбачається, і в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, що несвоєчасне заповнення медичних карток сталося саме з вини позивача, відповідачем також не зазначена форма вини. Натомість позивач вказував, що певні недоліки у заповнені медичних карток ним були допущені, однак це сталося у зв`язку із тим, що в країні було введено карантин, а поліклініка припинила роботу, і в першу чергу він, як лікар надавав медичну допомогу пацієнтам (встановлював протези), чим виконував свій посадовий обов`язок. Після відновлення роботи поліклініки медична документація приведена у відповідність вимогам, негативних наслідків для поліклініки чи пацієнта не настало.

Зазначає, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. В оскаржуваному наказі відсутнє посилання на дати вчинення конкретного дисциплінарного проступку, а допущене формулювання "у період з 25 травня по 17 червня 2020 року" та "за І квартал 2020року" - унеможливлює перевірку дотримання відповідачем строків, які визначені ст. 148 КЗпП України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника адвоката Тимошенко А. А., які підтримали доводи апеляційної скарги, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які заперечували проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії наказу головного лікаря Кіровоградської обласної стоматологічної поліклініки № 85-к від 31.08.2016 ОСОБА_1 призначений на посаду виконуючого обов`язки завідуючого ортопедичним відділенням та надано сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога-ортопеда з 01.09.2016 (а.с.9).

Згідно копії трудової книжки та копії наказу головного лікаря від 23.01.2018 відмінено сумісництво 0,5 ставки посади лікаря-стоматолога-ортопеда з 01.02.2018, що підтверджено копією трудової книжки (а.с.8 зв. ст., 108).

Наказом в.о. головного лікаря КНП Обласна клінічна стоматологічна поліклініка Кіровоградської обласної ради від 01.02.2019 №59 затверджено маршрути проходження пацієнтів згідно додатку №1-11 (а.с.60-63).

На підставі доповідної, складеної заступником головного лікаря з медичної частини Левицької О. Г. від 19.06.2020 (а.с.20), наказом головного лікаря КНП Обласна клінічна стоматологічна поліклініка Кіровоградської обласної ради № 77/2 від 23.06.2020, ОСОБА_1 винесено догану за несвоєчасне та неправильне ведення медичної документації (а.с.89).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149 КЗпП України).

У силу статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення в межах передбаченого строку й лише за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Діючим законодавство саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувала доповідна заступника головного лікаря з медичної частини Левицької О. Г. від 19.06.2020, в якій зазначено, що 17.06.2020 нею при перевірці заповнення лікарями ортопедичного та лікувальних відділень затвердженої медичної документації було виявлено, що у лікаря-ортопеда, в.о. завідуючого відділенням за період з 25.05.2020 по 17.06.2020 виявлені чисельні порушення ведення вищезазначеної документації, а також було виявлено, що картки за перший квартал 2020 року заповнені з грубим порушенням.

18.06.2020 ОСОБА_1 склав пояснювальну записку, в якій зазначив, що не заповнив медичну документацію з причини того, що пацієнти відмовилися від обробки персональних даних, а також в зв`язку з тим, що був запроваджений карантин (а.с.40).

Суд першої інстанції, дослідив обставини та надані сторонами докази і дійшов правильного висновку, що твердження позивача про те, що він як завідувач ортопедичним відділенням мав інші від лікарів обов`язки, є безпідставними і спростовуються посадовою інструкцією завідувача ортопедичним відділенням (а.с.10).

У п.п 2.5, 2.32, 3.7, 4.6 Інструкції зазначено, що завідувач регулярно перевіряє і вживає заходи до своєчасного і правильного заповнення лікарями відділення затвердженої медичної та статистичної документації, виконує роботу лікаря стоматолога-ортопеда при найскладніших клінічних випадках, консиліумах, експертних перевірках, перевіряє правильність ведення лікарями відділення медичних карт, застосовує і призначає додаткові методи обстеження та несе персональну дисциплінарну відповідальність за неправильне ведення медичної та статистичної документації як особисто, так і лікарями відділення. Періодичне виконання позивачем, який перебував на посаді в.о. завідуючого ортопедичним відділенням, роботи лікаря-стоматолога-ортопеда відбувалось в межах посадової інструкції завідуючого ортопедичним відділенням, що в свою чергу зобов`язувало позивача виконувати приписи п.2.2, 4.1 посадової інструкції лікаря-стоматолога-ортопеда щодо своєчасного і повного ведення необхідної медичної документації.

Згідно п.п. 2.2, 4.1 посадової інструкції лікар-стоматолог-ортопед зобов`язаний: своєчасно і охайно вести необхідну медичну документацію, у тому числі записи в амбулаторній картці та листку щоденного обліку повинні чітко відповідати обсягам виконаної роботи, а також відповідає за неякісне і несвоєчасне ведення медичної документації та несе дисциплінарну відповідальність (а.с.15).

Посада завідувача ортопедичним відділенням передбачає відповідальність за порушення ведення медичної документації.

Позивач перебував у відпустці в період з 01.04.2020 по 22.05.2020 під час дії карантину в державі (а.с.109).

У доповідній, складеній заступником головного лікаря, зазначені порушення посадових обов`язків, що були допущені позивачем у період з 25.05.2020 по 17.06.2020, вже після виходу з відпустки.

Частина виявлених порушень в документації стосується пацієнтів, етапи протезування у яких завершились раніше до введення карантину, що підтверджується відповідними замовленнями (а.с.64-72), що також вказує на системний характер порушень з боку позивача.

Відповідно до п.7 оперативного плану роботи завідуючого ортопедичним відділенням КНП «Обласна клінічна стоматологічна поліклініка КОР», складеного особисто позивачем ОСОБА_1 , та затвердженого головним лікарем 26.12.2019, передбачена робота з документацією тривалістю не менше, ніж 1 годину на день (а.с.85).

Згідно інструкцій щодо заповнення форми первинної облікової документації № 043/о «Медична карта стоматологічного хворого» (а.с.87), форми № 003-6/о «Інформаційна добровільна згода пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операцій та знеболення» (а.с.91), виконання необхідних облікових і реєстраційних дій, про які йдеться в доповідній заступника головного лікаря з медичної частини та наказі про дисциплінарне стягнення є обов`язком як завідуючого відділенням так і будь якого лікаря.

Посилання позивача щодо відмови пацієнтів від обробки персональних даних не відповідають дійсності, оскільки в зазначених нормативних документах мова йде про необхідні об`єктивні дані, встановлені лікарем на підставі обстеження пацієнта для вибору подальшого плану лікування, конструкції протезу та інше.

З урахуванням установлених фактичних обставин справи, які підтверджені письмовими доказами, суд першої інстанції вірно вважав, що відповідачем додержано передбачені статтями 147-148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, а відтак, наказ головного лікаря №77/2 від 23 червня 2020 року "Про дисциплінарне стягнення" стосовно ОСОБА_1 виданий правомірно з дотриманням норм трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає цим вимогам.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

При вирішенні спору, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, правильно визначив характер правовідносин між сторонами та вірно застосував закон, що їх регулює.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 22 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко