Справа № 203/2925/21
Провадження № 2-з/0203/128/2021
УХВАЛА

12 серпня 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Райська Т.М. (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 17, прим. ІІ), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про витребування майна із незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Райська Т.М., Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. про витребування майна із незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд:

- витребувати квартиру АДРЕСА_5 від ОСОБА_3 на користь спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Разом з позовом позивач подав суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 26 липня 2021 року була повернута заявнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України.

10 серпня 2021 року представник позивача повторно подала заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження у будь-який спосіб квартири АДРЕСА_7 .

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що позивачем подано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву про витребування майна із незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Предметом позову є спадкове майно після померлої ОСОБА_4 , а саме квартира АДРЕСА_7 . Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої ОСОБА_4 .

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа №203/4534/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В. про визнання довіреності недійсною, визнання договору дарування квартири недійсним, визнання договору купівлі - продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , а тому до участі у справі було залучено спадкоємця ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2018 року по справі №203/4534/16-ц, було задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М., третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Барабаш Ю.В., про визнання недійсними довіреності, договору дарування та договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом та визнано договір дарування квартири від 18 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 , від імені якої діяла ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рябих В.М. (номер у реєстрі 2576), недійсним; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_7 , скасувавши державну реєстрацію її права власності на вказану квартиру; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Під час розгляду даної справи, ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2016 року по справі №203/4534/16-ц, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_7 . Таким чином, як зазначив заявник, судом першої інстанції, на час розгляду даної цивільної справи було вжито заходів забезпечення позову, для унеможливлення відчуження означеної квартири, на час розгляду цивільної справи.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2019 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2016 року було скасовано та у задоволені позовних вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 04.11.2020 року було частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна скасовано і залишено у цій частині в силі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року.

Як видно з постанови Дніпровського апеляційного суду заходи забезпечення позову, вжиті при розгляді даної справи не були скасовані. Незважаючи на наявність забезпечення позову, а саме заборони відчуження квартири АДРЕСА_7 , вжитого ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2016 року по справі №203/4534/16-ц, відсутність скасування даного заходу забезпечення позову судами першої та апеляційної інстанції, обізнаність відповідача-1 про наявність відповідного спору та розгляду касаційної скарги позивача, квартира, що є предметом позовної заяви та є спадковим майном, яке фактично прийнято ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була відчужена і новим власником квартири наразі є ОСОБА_3 . Крім того, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 23.07.2021 року відсутні будь-які обмеження щодо подальшого здійснення відчуження спірного нерухомого майна.

Також заявник зазначає, що відповідач-2 дізнавшись про подачу позивачем позовної заяви може здійснити дії, які спрямовані на відчуження спірної квартири, що унеможливить виконання рішення суду по даній справі, у випадку задоволення позовних вимог позивача. У разі відчуження відповідачем-2 спірного нерухомого майна, позивачу потрібно буде подавати нову позовну заяву про витребування майна з чужого незаконного володіння, але вже до іншого відповідача або відповідачів, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім цього, вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони відчуження на спірне нерухоме майно жодним чином не завдають шкоди інтересам відповідача-2. Відповідач-2 і надалі має право володіти та користуватися спірним нерухомим майном. Проте вжиття заходів забезпечення позову судом, забезпечить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача. Таким чином, заявник вважає, що на даний час єдиним способом захисту законних прав та інтересів позивача є вжиття заходів забезпечення даного позову.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

На підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову представником позивача додано, зокрема: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.07.2021 року; рішення судів.

Суд, вивчивши доводи заявника, а також подані матеріали, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Це положення також закріплено у статтях 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, які згідно з ст. 9 Конституції України, є складовою національного законодавства.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Так, позов забезпечується, серед іншого, забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

З огляду на викладене, враховуючи, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна та права власності на це майно, а також беручи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що втрачається як такий правовий сенс звернення до суду, порушується гарантований Конституцією України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року принцип ефективного захисту прав громадян. Фактично, з можливим відчуженням спірного майна, позивач повністю позбавляється можливості відновити свої права на нерухоме майно в обраний ним спосіб захисту.

Тому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними із заявленими позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких і звернувся до суду.

Водночас позивач просить заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо відчуження у будь-який спосіб спірної квартири без зазначення яким саме особам та у який спосіб.

Таким чином, з огляду на викладене вище, з урахуванням обсягу позовних вимог, а також встановивши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам та їх співмірність, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Також суд зазначає, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149, 150, 153, 154, 157, 258-261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Райська Т.М. (місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Ливарна, буд. 17, прим. ІІ), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про витребування майна із незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Ухвалу для виконання направити сторонам, державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

У відповідності до п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох років від дня її постановлення.

Суддя Ф.М. Ханієва