ПОСТАНОВА

іменем України

17 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/9058/19

провадження № 22-ц/4809/1123/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Марченка Юрія Анатолійовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2021 року у складі судді Іванової Л.А.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - АТ «Державний ощадний банк України») в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про визнання припиненим зобов`язання.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що 07 вересня 2007 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №542, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 99000 доларів США на придбання автомобіля із забезпеченням кредитних зобов`язань у вигляді застави автомобіля відповідно до договору застави від 07 вересня 2007 року №1306 та поруки фізичної особи ОСОБА_2 відповідно до договору поруки від 07 вересня 2007 року №715. При цьому, нею (позивачем) як позичальником за зазначеним кредитним договором були допущені прострочення виплат, у зв`язку з чим банк стягнув непогашену частину заборгованості по кредитному договору в судовому порядку, а саме: рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2010 у справі №2-1891/10, яке набрало законної сили 27 жовтня 2010 року, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 747 802,51 грн та судового збору в розмірі 910,00 грн, а всього 748 712,51 грн. Також, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2013 року у справі № 404/5781/13-ц, яке набрало законної сили 20 жовтня 2013, було задоволено вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 153 720,26 грн та судового збору в розмірі 768,60 грн, а всього 154 488,86 грн. На підставі зазначених судових рішень банку видані виконавчі листи, які на цей час є чинними та підлягають виконанню органами ДВС. Вказала, що у подальшому банк надіслав їй повідомлення від 14 жовтня 2014 року №16-08/1814, в якому зазначив, що банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості позичальника за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334,93 доларів США за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суму утриманого з них податку (форма № 1ДФ). Крім того, як і вказано у повідомленні, банк у своєму податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1ДФ), повідомив податковому контролюючому органу що сума 92334, 93 доларів США (еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн.) є сумою отриманого нею від банку у 4-му кварталі 2014 року доходу, як додаткове благо у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126». На цій підставі Кіровоградською ОДПІ ГУДФС у Кіровоградській області проведено позапланову невиїзну перевірку її (позивача) як фізичної особи-платника податків, за результатами якої складено акт від 26 жовтня 2015 року №350/17-05/НОМЕР_3, згідно з яким контролюючим органом встановлено, що вона (позивач) отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126» у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1195739, 46 грн, відтак, контролюючим органом у ході перевірки було встановлено порушення нею (позивачем) як платником податків, положень п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.164.2.17 п.164.2, ст.164 ПК України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік, заниженні обсягу оподатковуваного доходу та неперерахуванні податку з доходів фізичних осіб, тому було нараховано грошове зобов`язання по податку з доходів фізичних осіб за 4-ий квартал 2014 року на суму 203 032, 11 грн. На підставі акту перевірки контролюючим органом їй (позивачу) було видано податкове повідомлення-рішення форми «Р» 5 від 06 листопада 2015 року №908393170 про сплату податку на суму 203032, 11 грн та нарахованих штрафних санкцій на суму 50758, 03 грн, при цьому визначені у податковому повідомленні-рішенні суми податку й штрафних санкцій набули статусу податкового боргу й контролюючим органом сформовано їй податкову вимогу форми «Ф» від 25 листопада 2015 року, яка згідно з податковим законодавством та законодавством про виконавче провадження, є чинним виконавчим документом, що може бути пред`явлений податковим органом до органів ДВС на примусове виконання. Також, у зв`язку з виникненням податкового боргу на все наявне у неї у власності майно та на будь-яке майно, яке вона набуде у власність у майбутньому, поширюється податкова застава, а на суму податкового боргу відповідно до податкового законодавства продовжують нараховуватися пеня та штрафні санкції. Вважає, що у спірних правовідносинах банком було вчинено односторонній правочин звільнення її (позивача) від обов`язку повернути непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 доларів США (еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн), тобто правочин прощення боргу у розумінні ст.605 ЦК України та анулювання (прощення) боргу у розумінні ст.164 ПК України; про здійснений правочин прощення/анулювання боргу банк повідомив: її (позивачу) як прощеному боржникові у повідомленні від 14.10.2014 за №16-08/1814, де вказано, що банком подано до контролюючого органу відповідну інформацію щодо нього «у податковому розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ); контролюючому органу, - у розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і утриманого з них податку (форми №1 ДФ), що ця ж сума 92334, 93 доларів США (еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн) є сумою отриманого ОСОБА_1 від банку доходу як додаткового блага у вигляді суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, з ознакою доходів «126»; у листі від 03 червня 2015 року №18/3-17/200, яким підтвердив достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого/сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 . Крім того, дійсне волевиявлення банку щодо анулювання (прощення) їй (позивачу) непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 1195739, 46 грн підтверджується наданим ним під час перевірки контролюючому органу листом від 03 червня 2015 №18/3-17/200, у якому банк підтвердив достовірність даних, зазначених у звіті 1 ДФ податковий розрахунок сум доходу, нарахованого сплаченого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку по фізичній особі ОСОБА_1 , оскільки виникнення такого доходу у неї (позивача) неможливе без припинення права на борг, що підлягає оподаткуванню, у самого банка.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати припиненим її зобов`язання щодо сплати акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 доларів США (еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн).

Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2021 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Марченко Юрій Анатолійович , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2021 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу Марченка Юрія Анатолійовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Осадчук С.Ю. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач у судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Кропивницьким апеляційним судом за заявою ОСОБА_1 відкладався розгляд справи, призначений на 03 серпня 2021 року (а.с.228).

13 серпня 2021 року на електронну пошту апеляційного суду знову надійшло клопотання від адвоката Марченко Ю.А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи у зв`язку із участю представника позивача у слідчих діях у кримінальному провадження у місті Києві (а.с.236-237).

16 серпня 2021 року ОСОБА_2 також подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному (а.с.238-239).

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Враховуючи те, що представником позивача не надано жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, а також те, що довідка від 12 серпня 2021 року №134, надана третьою особою, є недостовірною, оскільки видана на ім`я ОСОБА_5 , 1961 року народження, колегія суддів вважає, що стороною позивача та третьою особою не надано належних доказів щодо наявності перешкод для участі у судовому засіданні. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справу за відсутності сторони позивача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 07 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - ВАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено кредитний договір №542, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99000, 00 доларів США строком на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07 вересня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних та комісійної винагороди. Кредит надавався для здійснення позичальником оплати за автомобіль Лексус LX 470 за договором купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року №19, укладеним між позичальником та продавцем транспортного засобу (а.с.7-10).

В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором 07 вересня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління, та ОСОБА_2 , як поручителем, було укладено договір поруки №715, за умовами якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язання за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с.11-12).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2010 року по справі №2-1891/10 позов ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 606565 грн 01 коп основного боргу по кредиту, 54070 грн 28 коп простроченої заборгованості по кредиту, 74859 грн 70 коп відсотків за користування кредитом, 12307 грн 52 коп пені, по 850 грн з кожного судового збору та по 60 грн із кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Зазначене судове рішення набрало законної сили (а.с.13-14).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2013 року (справа №404/5781/13ц) позов ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» 76860, 13 грн заборгованості за кредитним договором, та по 768, 60 грн судового збору з кожного. Зазначене судове рішення набрало законної сили (а.с.15-18).

Судом першої інстанції встановлено та представниками сторін не заперечувалося, що на час судового розгляду справи виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-189/10 та №404/5781/13ц, виданих Кіровським районним судом м. Кіровограда, є незавершеними та перебувають на стадії примусового виконання органами ДВС.

Крім того, на підставі рішення, прийнятого відповідно до постанови правління ПАТ «Ощадбанк» від 29 вересня 2014 року №737 «Про відшкодування безнадійної заборгованості фізичних осіб за рахунок резерву» відшкодовано за рахунок резерву, який сформовано в повному обсязі у сумі 92334, 93 доларів США безнадійну заборгованість фізичної особи ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 (філія - Кіровоградське обласне управління), а саме: заборгованість за основним боргом за кредитом, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_1 у сумі 64829 доларів США; заборгованість за нарахованими доходами, яка обліковується на рахунку № НОМЕР_2 , у сумі 27505, 80 доларів США. При цьому, відшкодування безнадійної заборгованості за основним боргом за кредитом у сумі 64829 доларів США проведено за рахунок резерву під заборгованість за кредитами, який враховано в податковому обліку. Відшкодування безнадійної заборгованості за нарахованими доходами в сумі 27505, 80 доларів США вирішено провести за рахунок резерву під заборгованість за простроченими нарахованими доходами, який не враховано в податковому обліку. Також зазначеною постановою зобов`язано Філію - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення відшкодованої за рахунок резерву безнадійної заборгованості згідно з вимогами Положення про організацію роботи з проблемними активами в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від 21 травня 2012 року №284, та повідомити ОСОБА_1 про відшкодування за рахунок страхового резерву кредитної заборгованості зі збереженням права АТ «Ощадбанк» вжити повний комплекс заходів щодо стягнення в подальшому кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України. (а.с.43).

Як свідчить повідомлення ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Кіровоградське обласне управління від 14 жовтня 2014 року №16-08/1814 на адресу ОСОБА_1 Філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомила, що банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 доларів США за рахунок резерву, відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). Окремо роз`яснено, що відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи Банку з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2010 року та рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом (а.с.19).

Як убачається з акту від 26 жовтня 2015 року №350/17-05/НОМЕР_3 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства при оподаткуванні доходів, отриманих у вигляді списання заборгованості за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року» відповідно до отриманої від ГУ ДФС України інформації за 2014 рік про суми нарахованих (виплачених) доходів та утриманих з них податків фізичних осіб, які отримували доходи за даними податкових розрахунків за ф.1 ДФ, ФО ОСОБА_1 отримала доходи від Філії Кіровоградського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за ознакою «126», - у вигляді боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням у 4-му кварталі 2014 року у сумі 1195739, 46 грн (а.с.20-21).

06 листопада 2015 року Кіровоградською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України в Кіровоградській області на підставі акту №350/17-05/НОМЕР_3 від 26 жовтня 2015 року було прийняте податкове повідомлення-рішення №, що за порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України було донараховане грошове зобов`язання податку з доходів фізичних осіб в сумі 203032, 11 грн та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 50758, 03 грн (а.с.22).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вирішення позивачем спору з банком шляхом визнання припиненим зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 долари США, еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн, не є правомірним способом захисту порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року №172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 червня 2011 року за №722/19460, який діяв на момент списання банком безнадійної заборгованості, при цьому, п.1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з п.п.159.2 та 159.4 ст.159 Розділу ІІІ Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України.

Відповідно до п.6 Порядку банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов`язаний продовжити роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв). Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Відповідно до п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із Міністерством фінансів України.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що зміст нормативних документів, на підставі яких приймалось рішення банку про визнання кредитної заборгованості бОСОБА_1 безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобов`язання в розумінні ст.605 ЦК України, що регулюють питання зобов`язань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобов`язання за цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового питання питань оподаткування.

Відповідно до абз. «д» п.п.164.2.17п.164.2 ст.164 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді: суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства,

до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України.

Зокрема, відповідно до ст.605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

В свою чергу, обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить Глава 50 Розділу І Книги п`ятої ЦК України, за якою зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника.

Крім того, дійсно, відображення Філією - Кіровоградським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» у формі 1ДФ за 4-ий квартал 2014 року інформації про відшкодування непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 доларів США за рахунок резерву та відображення даної інформації у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) і сум утриманого з них податку, не є вчиненням відповідачем одностороннього правочину та за своїм змістом не містить дійсного волевиявлення відповідача щодо анулювання (прощення) позивачу непогашеної частини кредитної заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду про те, що відшкодування відповідачем за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 доларів США не є припиненням зобов`язання останньої, як боржника, перед кредитором, а тому анулювання (прощення) заборгованості в розумінні положень абз. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України у даному випадку не відбулось, оскільки обов`язковою ознакою анулювання (прощення) кредитором заборгованості є повне припинення зобов`язання боржника перед кредитором, на підставі чого вирішення позивачем спору з банком шляхом визнання припиненим зобов`язання позивача щодо сплати АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором від 07 вересня 2007 року №542 у розмірі 92334, 93 долари США, еквівалент у національній валюті 1195739, 46 грн, не є правомірним способом захисту порушеного права, що має наслідком відмову у задоволенні позову.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно визначився з нормами права, що регулюють дані правовідносини, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається сторона позивача в апеляційній скарзі, зводяться до дублювання доводів позову, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Марченка Юрія Анатолійовича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2021 рокубез змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко