справа № 631/834/21
провадження № 6/631/22/21
У Х В АЛ А
про відмову у відкриття провадження
25 серпня 2021 року селище міського типу Нова Водолага
При обґрунтуванні вказаної заяви заявник посилається на положення статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, яка передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання, пов`язаного із заміною сторони виконавчого провадження й на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил Цивільного процесуального законодавства України, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).
При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Нормами пункту 3 частини 1 статті 3 наведеного вище Закону України визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Отже, виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа у розумінні статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина 1 статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частини 1 та 2 статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»).

Розділом VI Цивільного процесуального кодексу України визначено процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Приписами частин 1 та 5 статті 442 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Нормами статті 446 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Разом з тим, норми Кодексу адміністративного судочинства України за аналогією із нормами Цивільного процесуального кодексу України також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження.

Так, відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Таким чином, у порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом.

Однак, у разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» та статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» та статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 826/7941/17 дійшла висновку, що в порядку цивільного судочинства розглядаються усі спори, пов`язані із виконанням саме судових рішень, винесених місцевим судом. В свою чергу, спори, пов`язані з виконанням рішень інших органів (зокрема, і виконавчого напису нотаріуса) мають бути вирішені адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначає заявник, на виконанні у приватного виконавця Клименка Романа Васильовича перебуває виконавче провадження № 62851569 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за № 12687 від 16 липня 2020 року про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Тобто, питання про заміну сторони у виконавчому провадженні ставиться при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса, а не примусовому виконанні рішення, ухваленого судом.

А відтак, суд приходить до висновку, що заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства, що виключає її розгляд в порядку Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічні висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 22 грудня 2020 року у справі 640/15952/19 та Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 200/6545/20-а.

Посилання заявника на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року у справі 640/3249/21 про повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» без розгляду не свідчить про юрисдикцію розгляду даної заяви в порядку цивільного судочинства.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина 9 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України).

За приписами пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процессуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що питання заміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса повинно розглядатися в порядку адміністративного судочинства суддя відмовляє у відкритті провадження за заявою Товариства з обмеженої відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому написі нотаріуса.

На підставі викладеного, керуючись статями 4, 5, частиною 9 статті 10, статтями 186, 258, 260 261, 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за заявою Генерального директора Товариства з обмеженої відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського Олега Валерійовича про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса від 16 липня 2020 року № 12687 про стягнення заборгованості по кредитному договору, із залученням в якості заінтересованих осіб: стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», боржника ОСОБА_1 , приватного виконавця Климена Романа Васильовича відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення за захистом свого права в порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали разом із заявою і доданими до неї документами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Нововодолазький районний суд Харківської області (відповідно до пункту 15.5 Розділу ХШ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України) протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська