Справа № 524/2978/20
Провадження №2/524/1425/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - представника відповідача - Державної казначейської служби України - Овчаренко Ю.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

В обґрунтування позову вказував, що 23 травня 2017 року він звернувся до Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області із заявою про обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кримінального правопорушення за яке передбачено покарання за КК України та почати досудове розслідування щодо викладених у повідомленні фактів, залучити його до кримінального провадження як потерпілого. Заяву від нього було прийнято та видано талон з реєстраційним № 529.

Посилався на те, що 27 травня 2017 року у телефонній розмові із посадовими особами Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області дізнався про те, що відомості про вчинення злочину за його повідомленням не було внесено до ЄРДР.

Зазначав, що 29 травня 2017 року подав до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука скаргу на бездіяльність слідчого, в якій просив зобов`язати посадових осіб Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до поданого ним повідомлення від 23 травня 2017 року.

06 червня 2017 року слідчим суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука було постановлено ухвалу, якою зобов`язано внести відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У липні 2017 року отримав листа від Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області, датованого 19.06.2017 року, про те, що Кременчуцький ВП ГУ НП в Полтавській області відмовляється вносити відомості до ЄРДР за його заявою від 23.05.2017 року. Таким чином, посадові особи відмовилися виконати рішення слідчого судді від 06 червня 2017 року. Після втручання його представника, 04 липня 2017 року Кременчуцький ВП ГУ НП в Полтавській області внесло його заяву до ЄРДР під № 0002491.

Вважав, що йому було спричинено моральну шкоду посадовими особами органу досудового розслідування, яка виразилась в необхідності змінювати його ритм життя, витрачати час на оскарження бездіяльності, якою була допущена тяганина з відновленням його прав.

Просив стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду у розмірі 18500 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання їх з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Ухвалою судді від 20 травня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (а.с. 20-21).

Ухвалою судді від 13 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було визнано неподаною та повернуто позивачу (а.с. 25).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 листопада 2020 року було скасовано, направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 45-48).

Ухвалою судді від 19 січня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 52).

10 лютого 2021 року до суду від відповідача ГУ НП в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 61-64).

У відзиві відповідач вказував, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди та не надано доказів в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди. Зазначав, що позивач не обґрунтував свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди внаслідок бездіяльності органу досудового розслідування. Оскарження ним дій слідчого в порядку КПК є механізмом реалізації його прав на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства. Ухвалою слідчого судді не визнано дії органу досудового розслідування протиправними, а лише зобов`язано внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Просив відмовити у задоволенні позову.

11 лютого 2021 року до суду від відповідача Державної казначейської служби України, в особі Управління державної казначейської служби України в Полтавській області, було подано відзив на позовну заяву (а.с.67-70).

Відповідачем зазначалося, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди та її розмір. В ухвалі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2017 року не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності посадових осіб ГУ НП в Полтавській області. Відмічено, що Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, яка не була у правовідносинах з ОСОБА_1 і не вчиняла проти нього протиправних дій, а, отже вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача - Державної казначейської служби України - Овчаренко Ю.П. проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув. Просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 86).

Представник відповідача - ГУ НП в Полтавській області у судове засідання не прибув повторно. Керівництво цього відповідача просило справу розглядати без участі їх представника (а.с. 74).

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача - Державної казначейської служби України - Овчаренко Ю.П., вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом достовірно встановлено, що 23 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 6), в якому вказував, що його рідна баба ОСОБА_5 померла у 2005 році, коли на той час він був неповнолітнім. У цьому повідомленні також зазначалося, що позивачу стало відомо, що за свого життя, його баба залишила заповіт на ОСОБА_3 , який було посвідчено ОСОБА_2 , але заповіт було посвідчено із порушенням закону. Крім того у повідомленні позивач вказував, що ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 до отримання свідоцтва про право власності на майно, яке належало померлій, самовільно проникли до будинку померлої. Вважав, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 162, 190 та 366 КК України. Просив внести до ЄРДР відомості щодо вчинення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, відповідальність за які встановлено ст. 162, 190, 366 КК України.

Вказане повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було прийнято від ОСОБА_1 , про що видано Кременчуцьким ВП ГУ НП в Полтавській області талон-повідомлення від 23 травня 2017 року (а.с. 7).

29 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука зі скаргою про визнання незаконної бездіяльності посадових осіб Кременчуцького ВП щодо невнесення до ЄРДР поданого ним 23 травня 2017 року повідомлення про кримінальне правопорушення та зобов`язання даних посадових осіб внести відповідні відомості до ЄРДР та почати розслідування (а.с.8).

Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2017 року було зобов`язано керівника органу досудового розслідування Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 від 23 травня 2017 року, яка була отримана відділом поліції цього ж дня , до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 9-10).

Листом від 19 червня 2017 року Кременчуцький відділ поліції ГУ НП в Полтавській області повідомив ОСОБА_1 , що за його зверненням було проведено перевірку, в ході якої не було виявлено ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 214 КПК України, оскільки наявний цивільний спір. Роз`яснено право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 11).

Листом за № 9663/115/107-2017 від 05 липня 2017 року Кременчуцьким відділом ГУ НП в Полтавській області було повідомлено ОСОБА_1 про початок досудового розслідування (а.с. 12) та внесення відомостей 04 липня 2017 року про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 посилався на те, що у зв`язку із неправомірними діями та бездіяльністю органів досудового розслідування при відмові у внесенні відомостей до ЄРДР за його повідомленням від 23 травня 2017 року, відмові виконувати ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2017 року, потім пізніше внесення органом досудового розслідування все ж таки його повідомлення до ЄРДР, йому було завдано моральної шкоди, яка виразилась в необхідності змінювати його ритм життя, витрачати особистий час на оскарження до суду бездіяльності, що потягло тяганину з відновленням його прав.

Суд звертає увагу на те, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу)

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04 липня 2018 року в справі № 641/2328/17, від 04 липня 2018 року в справі № 638/14260/16 ц, від 31 жовтня 2018 року в справі № 646/5224/17, від 28 листопада 2018 року в справі № 638/9055/15-ц з аналогічним предметом спору.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що судове рішення, а саме ухвала слідчого судді про задоволення скарги заявника, який є позивачем у цій справі, на дії (бездіяльність) та процесуальні рішення слідчого органу досудового розслідування не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Заявник (потерпілий) в кримінальному провадженні у разі незгоди з діями (бездіяльністю) органу досудового розслідування або прокуратури вправі їх оскаржити, що передбачено ст. 303 КПК України. Іншого способу захисту прав заявника (потерпілого) закон не передбачає.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 608/1046/18.

У справі, що розглядається судом, обставини, з якими могло бути пов`язано порушення особистих немайнових прав ОСОБА_1 або його моральних страждань, обмежуються лише незаконністю процесуальних дій слідчого під час здійснення кримінального провадження.

Право на оскарження дій посадових осіб щодо невнесення до ЄРДР заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2017 року про кримінальне правопорушення було реалізоване позивачем, ухвалою слідчого судді від 06 червня 2017 року скаргу позивача було задоволено. Зобов`язано керівника органу досудового розслідування Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області внести відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_1 від 23 травня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд констатує, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Зокрема ухвала слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 червня 2017 року про задоволення скарги позивача про зобов`язання посадових осіб Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою позивача від 23 травня 2017 року свідчить про реалізацію ОСОБА_1 передбаченого КПК України права на оскарження дій або бездіяльності органів досудового розслідування і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України.

У відповідності до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому відповідачами моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З огляду на встановлене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, який не є обґрунтованим та доведеним.

Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає, що позивач при поданні позову не сплачував судовий збір, сторони у справі не заявляли про понесення ними будь-яких судових витрат. Відповідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та які пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. 11-16, 23, 1167, 1176 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76 - 83, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органів досудового розслідування.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

- Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , юридична адреса: м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. № 83;

- Державна казначейська служба України, , юридична адреса: м.Київ, вул. Бастіонна, буд. № 6.

Повний текст рішення виготовлено 09 квітня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: