Дата документу 05.04.2021
Справа № 335/9794/20
Провадження № 2/334/1500/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Гребенюк А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2021 року до суду надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію.

Згідно ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2020 року зазначена справа передана для розгляду за підсудністю до Ленінського районного суду м.Запоріжжя, на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Направляючи справу для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, суддя виходив з того, що із відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району м. Запоріжжя, а відтак вказана справа не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що справу слід повернути Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, з наступних підстав.

Як убачається із позовної заяви, Концерном «Міські теплові мережі» заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості про стягнення боргу за електроенергію, які надавалися у квартиру АДРЕСА_2 .

Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати за користування електроенергією, які надавалися позивачем за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення боргу за користування електроенергією нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17) у справі за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 (справа 911/2390/18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є стягнення боргу за надану електроенергію у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка територіально відноситься до Вознесенівського району м. Запоріжжя і територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, тому вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України повернути дану справу на розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлену до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суд вважає за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, як помилково надіслані Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №335/9794/20 за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію - повернути Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107 Б).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.