Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/853/21
Провадження № 2/321/338/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Машкіної Н.В.,
секретаря судового засідання Бородіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовує таким. Позивачу на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . 12.12.2009 року в житловому будинку були зареєстровані його донька,- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та онука - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, з моменту їх реєстрації в цьому житловому будинку, відповідачі весь час мешкали в місті Запоріжжя і жодного дня в цьому будинку фактично не проживали. Приблизно біля 10 років по тому, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виїхали за межі України (в Португалію), де знаходяться до теперышнього часу. Достовірне їх місце перебування йому не відоме. Будь яких витрат на утримання житлового будинку вони не здійснюють, особистих їх речей в цьому будинку не має. Факт не проживання відповідачів в цьому житловому будинку підтверджується актом депутата Плодородненської сільської ради Запорізької області від 22.06.2021 року. Внаслідок зазначеного, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, - житловим будинком АДРЕСА_1 , внаслідок їх тривалої відсутності в цьому приміщені.
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, відзив на позовну заяву не надали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до вимог ст. ст. 280 - 283 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлення права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 09.02.1990 року за № 134 належить житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с. 5)
Згідно домової книги в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.8).
Згідно довідки від 27.01.2021 року за №122, виданої Плодородненським сільським головою, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним, в вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані, але за вказаною адресою не мешкають ( а. 9)
Згідно Акту депутату Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Гуменюк В.І. від 22.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , 1977 року народження та ОСОБА_3 , 1996 року народження зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживають з 12.12.2009 року ( а.с.13)
Частиною 1 статті 383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Так, права власника квартири, визначені ст.ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦПК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ними і власником житла або законом.
Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , 1977 року народження та ОСОБА_3 , 1996 року народження місце проживання яких зареєстроване за вказаною адресою, фактично не проживають у вказаному житловому будинку з 2009 року.
Отже, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що цивільні права позивача порушуються відповідачами, тобто останніми створені власнику нерухомого майна перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження майном, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що обраний позивачем.
Такий висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеним в постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11. Так, зазначено, що в разі будь яких обмежень у здійснення права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши одну із вимог:1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідачівОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою:АДРЕСА_1 , оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі не проживають без поважних причин понад рік.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1
Відповідачі: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Михайлівського районного суду
Запорізької області Н.В. Машкіна