Справа № 415/2192/21
Провадження № 2/415/1167/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря - Кравченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 31.01.1996 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Дергільовою Н.М., позивачу належить 1/6 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.06.2012 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І., спадкова справа № 274/2012 рік, позивачу належить 5/6 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час позивач має намір подарувати належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , своєму чоловіку - ОСОБА_2 , але у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 31.01.1996 року державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Дергільовою Н.М. було втрачено, виникли певні труднощі щодо вчинення відповідної дії.

Відповіддю Луганського обласного державного нотаріального архіву від 08.09.2020р. №767/01-22 було повідомлено, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», та наказу від 21.02.2019 № 56-В «Про зміну місце знаходження Луганського обласного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі документи посвідчені державним нотаріусом Дергільовою Н.М. 31.01.1996 року до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у м. Луганську на тимчасово не підконтрольній території України.

Таким чином, на сьогоднішній день відсутня можливість надати інформацію по вказаному свідоцтву про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного просила суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , праві власності на 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

08.04.2021 року ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 415/2192/20 було відкрито провадження у цій цивільній справі.

20.08.2021 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про слухання справи у відсутність представника позивача та позивача.

20.08.2021 року від представника відповідача Чугай Ю. надійшла заява про слухання справи у відсутність представника відповідача.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач не може отримати документ, який засвідчує право власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, представлена адвокатом Стародубцевою Л.О..

Представник позивача адвокат Стародубцева Л.О. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Відповідач - представник Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про слухання справи у відсутність їхнього представника, позовні вимоги просили вирішити на розсуд суду.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що згідно з домовою книгою для прописки громадян, проживаючих в буд. АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєстрована за зазначеною адресою.

Згідно з технічним паспортом на будинок від 17.05.2012, власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , право власності зареєстровано на підставі: свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 15.06.2012 року, №3-559; свідоцтва про право на спадщину за законом видане 31.01.1996 року, №1-395.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.01.1996 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Дергільовою Н.М., спадкоємцями майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_6 , яка спадкує свою частку та частку сина ОСОБА_7 , що складає 1/3 частини, його донька ОСОБА_8 , яка мешкає в АДРЕСА_1 та спадкує 1/6 частину.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав №34691233 від 03.07.2012 року, 5/6 частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину (реєстр №3-559 від 15.06.2012 року, Лисичанська ДНК)

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 13.01.2004 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 13.01.2004 року, актовий запис № 03, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю Луганського обласного державного нотаріального архіву №767/01-22 від 08.09.2020 року, повідомлено, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25.11.2014 № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області», та наказу від 21.02.2019 № 56-В «Про зміну місце знаходження Луганського обласного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі документи посвідчені державним нотаріусом Дергільовою Н.М. 31.01.1996р. до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у м. Луганську на тимчасово не підконтрольній території України.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документи, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до пункту 1.1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 14 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

В обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі, відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, засновуються державні нотаріальні архіви (далі - Архів), які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів.

Відповідно до п. 3 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009 архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України.

Відповідно до абзацу двадцять два пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, Архів відповідно до покладених на нього завдань видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія.

Відповідно до п. 5 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, керівництво архівом, матеріально - технічне, кадрове забезпечення, а також забезпечення архіву необхідним приміщенням, охороною та обладнанням здійснює управління юстиції.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

Отже, судом встановлено, що отримати дублікати правовстановлюючого документу позивач не має можливості, оскільки зазначені документи, так само як і нотаріальний архів, знаходяться у м. Луганськ, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, яка наразі непідконтрольна українській владі.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 76, 263-265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 392 ЦК України, п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 : місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, місце знаходження за адресою: буд. 7, вул. Грушевського, м. Лисичанськ, Луганської області, 93100, .

Суддя Ю.О. Калмикова