Справа № 415/5573/20
Номер провадження 2/415/523/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Луньової Д.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вона проживає в будинку АДРЕСА_1 з 1990 року. Інші Ѕ частини будинку належали в рівних частках ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , якого оголошено померлим рішенням Лисичанського міського суду від 31.08.2005 р., спадщину після яких ніхто не прийняв. Позивачка ж з 1990 року самостійно та відкрито володіє спірним будинком в цілому.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.

Відповідач Лисичанська міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання явку свого представника не забезпечив.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України).

З наданих доказів встановлено:

Згідно договору купівлі-продажу від 31.05.1990 року (а.с.7-8), що Ѕ частина житлового будинку, житловою площею 47,6 кв.м, розташованого на земельній ділянці, площею 910 кв.м з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

З технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 9-11), вищезазначений будинок належить: Ѕ долі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 1/2 частина ОСОБА_1 .

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12), рішення Лисичанського міського суду від 31.08.2005 р. (а.с.13), що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З довідки про склад сім`ї від 20.07.2020 р. № 12015 (а.с.15), що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

З довідки голови вуличного комітету від 17.07.2020 р. (а.с.16), що ОСОБА_1 з 1990 року й по день видачі довідки одна проживає в будинку по АДРЕСА_1 , самостійно робить ремонт.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що в реєстрі відсутні відомості щодо наявності спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Згідно ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р. № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

При встановлених у судовому засіданні конкретних обставинах встановлено, що з 1990 року позивач проживає у вказаному будинку з законних підстав, безперервно, протягом тривалого часу, більше 10 років, відкрито володіє будинком, добросовісно здійснює всі обов`язки по утриманню будинку. Таким чином, позивач має право вимагати визнання за нею права власності за набувальною давністю в порядку, передбаченому статтею 344 ЦК України на Ѕ частку даного будинку.

Таким чином позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного ст. 344 ЦК України, керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.Ю. Луньова