20.08.2021 227/2566/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що на підставі Договору купівлі-продажу від 20 травня 1992 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 13 серпня 1999 року у вказаній квартирі був зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з липня 2016 року у вказаній квартирі не проживає, оскільки в липні 2016 року він виїхав до РФ на заробітки і з того часу не повертається. Точної адреси його місця проживання вона не знає. Відповідач участі в утриманні житла та в оплаті комунальних послуг не приймає, через що вона змушена сплачувати за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Вона як власник квартири має намір продати її і переїхати на постійне місце проживання в м.Ізюм. у зв`язку з чим, звернулась в суд з вказаним позовом.

В судовому засіданні 02 серпня 2021 року позивач та її представник позов підтримали з мотивів викладених в позовній заяві. Щодо заочного розгляду справи не заперечили.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не звертався.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання 20 серпня 2021 року не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 1992 року ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 площею 46,3 кв.м. (а.с.8)

Відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться позивачці ОСОБА_1 рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 . (а.с.9)

Згідно довідки про склад осіб виданої відділом реєстрації Добропільської міської ради від 13 червня 2021 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с.10)

Згідно акту про не проживання від 23 червня 2021 року, складений головою правління ОСББ «Атлант» Скопінцевою С.В. по АДРЕСА_3 ОСОБА_3 , 1978 року народження, в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з липня 2016 року. Місце проживання його невідоме. (а.с. 11)

Як вбачається з Домової книги для реєстрації громадян, що проживають у кв. АДРЕСА_1 в даному будинку було зареєстровано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.12-18)

Факт не проживання ОСОБА_3 житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 також підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка показала, що відповідач є сином її двоюрідного брата. І до 2000 року він виїхав в РФ, де женився та народились в нього діти. Він категорично відмовляється приїжджати в Україну. Точної адреси його проживання їй не відомо, оскільки в нього погіршились відносини з його матір`ю і він нікому не повідомляє місце свого проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316. 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є власником спірної квартири, а відповідач є членом сім`ї позивача та понад п`ять років без поважних причин не мешкає в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , суд вважає, що він втратив право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274, 279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.С. Мацишин

20.08.2021