Провадження 22-ц/812/1756/21
У Х В А Л А

20 серпня 2021 року м. МиколаївСправа-№ 2-539/2005

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Царюк Л.М., Базовкіної Т.М., Лисенка П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 - особи, яка не брала участі у розгляді справи, на рішення місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду с позовом до ОСОБА_3 про поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, проте вважає, що вказаним рішенням суду вирішено питання про його права та обов`язки з огляду на те, що він має право на спадкове майно відповідно до закону, оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подання 23 липня 2019 року апеляційної скарги, одночасно порушуючи питання про поновлення строку на її подачу.

Скаржник просив поновити строк на подачу апеляційної скарги, посилаючись на те, що до участі у справі його залучено не було, копію рішення суду йому не видано до цього часу, внаслідок цього оскаржити рішення своєчасно він не мав можливості.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року вказані в заяві про поновлення строку причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги визнано неповажними та апеляційну скаргу залишено без руху для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав для такого поновлення.

На виконання зазначеної ухвали апеляційного суду ОСОБА_1 04 вересня 2019 року було надіслано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій скаржник причиною пропуску строку на подачу апеляційної скарги зазначає наступне.

Після того, як він довідався про існування оскарженого судового рішення, яким вирішено питання про його права та обов`язки як спадкоємця, він уклав угоду про надання правової допомоги з адвокатом Яцук Н.М. та поїхав на заробітки. З пояснень адвоката, йому стало відомо, що після того як нею було встановлено факт оформлення спадщини в судовому порядку його сестрою, вона отримала копію судового рішення, яку разом з апеляційною скаргою направила на адресу за місцем його реєстрації для підписання та оплати судового збору. Однак, оскільки він не знаходився за місцем реєстрації, вказані документи він не отримав, про те хто їх отримав, йому не відомо. Покладаючись на адвоката він очікував вирішення справи. В липні 2019 року він особисто приїхав до смт Березнегувате та вияснив обставини, про які вказав. Саме тоді адвокат вдруге звернулася до суду для уточнення даних та надала йому на підпис апеляційну скаргу. Сплативши судовий збір, він здав апеляційну скаргу до канцелярії Березнегуватського районного суду. Вважаючи, що зазначені обставини свідчать про те, що йому дійсно не було вручено копію оскаржуваного судового рішення, просив про поновлення строку на подачу апеляційної скарги.

Згідно із пунктом 13 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, що набув чинності 15 грудня 2017 року, повноваження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами статті 294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно частини 1 статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно пункту 2 частини 2 статті 354 ЦПК учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року вказані в апеляційній скарзі причини поновлення строку визнані неповажними.

За такого, підлягають з`ясуванню інші поважні причини пропуску такого строку.

З наданої заяви про поновлення строку вбачається, що ОСОБА_1 , уклавши 06 серпня 2018 року угоду про надання правової допомоги з адвокатом Яцук Н.М., очікував від останньої вирішення справи. В свою чергу, адвокат, встановивши факт отримання спадщини на підставі рішення суду, направила апеляційну скаргу на підпис ОСОБА_1 , а оскільки він за місцем реєстрації в смт Березнегувате був відсутній до липня 2019 року, то апеляційну скаргу для підпису він не отримував та судовий збір не сплачував.

Вважаючи, що дані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 просив про його поновлення.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункту 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України).

При цьому безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Вирішуючи питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції має перевірити інші обставини, з якими може бути пов`язано пропуск такого строку, зокрема процесуальну добропорядність особи, яка подає апеляційну скаргу.

Суд вважає, що в даному випадку звернення до суду із апеляційною скаргою на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року, майже через рік після отримання представником ОСОБА_1 копії цього рішення, свідчить про недобросовісність скаржника ОСОБА_1 , достеменно обізнаного про існування оскаржуваного рішення, який виїхавши з місця проживання з смт. Березнегувате, не повідомив про ці обставини свого представника та протягом майже року не виявив належної зацікавленості у вирішенні питання щодо оскарження рішення суду першої інстанції. За такого, на переконання колегії суддів, ці обставини не можуть бути визнані поважними підставами для поновлення строку.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

Ураховуючи викладене, сплачений ОСОБА_1 судовий збір за квитанцією про сплату № 0.0..1 від 23 липня 2019 року на суму 1 152, 60 грн. підлягає поверненню.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску процесуального строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення місцевого Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 08 липня 2005 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поновлення строку на прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Березнегуватським РС УДМС 10 грудня 2016 року) сплачений судовий збір в розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп., згідно квитанції № 0.0..1 від 23 липня 2019 року на рахунок №0007, отримувач - УК у місті Миколаїв /м.Миколаїв/22030101, код банку отримувача - 899998, код отримувача - 37992781.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її прийняття до Верховного Суду.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

П.П. Лисенко