ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1350/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарі Пугач Д.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 Пиндика В.В.

позивач та представник відповідача 2 не з`явилися,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до житлово-будівельного кооперативу "Ромашка-2", товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз» про відшкодування майнової шкоди та немайнової (моральної) шкоди,-

встановив:

В серпні 2020 року ОСОБА_2 (далі- позивач, ОСОБА_2 ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до житлово-будівельного кооперативу "Ромашка-2" (далі - відповідач 1), товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз» (далі - відповідач 2) про відшкодування майнової шкоди та немайнової (моральної) шкоди.

За змістом позову, позивач ОСОБА_2 залишила свій автомобіль марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , на тимчасовій зупинці біля будинку за адресою: вул. Драгоманова, 40А. Близько 15 год. 40 хв. почалась гроза з поривистим вітром, через що незакріплені і встановлені у невідведеному для цього місті сміттєві баки (контейнери для збирання побутових відходів) розпочали самовільний рух, внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження переднього лівого крила, диску переднього лівого колеса, передньої лівої двері, заднього бамперу, задніх дверей, чим позивачу завдано майнову шкоду у розмірі 10707,50 грн.

Позивач з метою фіксації даної події викликала поліцію, яка зафіксувала дану подію та 08.08.2019 внесла до журналу єдиного обліку заяв, повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події № 57193 з фото-фіксацією даного факту.

Відповідно до робочої заявки від 25.02.2020 № КУ-2081, сформованої ФОП ОСОБА_3 , вартість виконаних робіт, запасних частин та матеріалів по відновленню транспортного засобу становить 10707,50 грн.

Також позивач зазначила, що для вжиття заходів досудового врегулювання спору щодо відшкодування завданої майнової шкоди зверталась до ЖБК «Ромашка-2», на що отримала відповідь-відмову від 23.06.2020 № 38 в якій зазначено, що ЖБК «Ромашка-2» дотримано всіх вимог, стосовно організації контейнерів для майданчиків, що зазначені у Наказі Міністерства охорони здоров`я від 17.03.2011 № 145, а саме: п. 2.7 та п.2.8. Щодо питання власності контейнерів, вони належать ТОВ «Фірма «Володар-Роз» згідно договору від 01.04.2013 № 2/1620-ж-13 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ).

У відповідь на заяву позивача від 25.06.2020 ТОВ «Фірма «Володар-Роз» листом від 01.07.2020 № 332 повідомило ОСОБА_2 , що не має жодного відношення до обставин, що вказані у її заяві від 25.06.2020.

Вказала, що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2500, 00 грн. Зокрема, через неправомірні дії відповідачів, позивач була вимушена звертатися за юридичною допомогою, до страхової компанії, збирати велику кількість документів, що негативно позначилося на її душевному стані, спричинило короткочасний розлад здоров`я та призвело до погіршення взаємовідносин в сім`ї. Зважаючи на те, що відповідачі добровільно не відшкодували завдану шкоду, позивач просить стягнути з них матеріальну, моральну шкоду та судові витрати.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.08.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позивного провадження без повідомлення (виклику)сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

28.09.2020 від відповідача ТОВ «Фірма «Володар-Роз» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що комплексне обслуговування будинку АДРЕСА_1 здійснює ЖБК «Ромашка 2». Між ЖБК «Ромашка 2» та ТОВ «Фірма «Володар-Роз» укладено Договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 2/1620-Ж-13 від 01.04.2013. На виконання умов Договору 08.08.2020 о 08.25 год. ранку, після вивантаження ТПВ, працівники ТОВ «Фірма «Володар-Роз» по звичайній для них робочій схемі повернули контейнери на місце їх розташування та встановили на гальма, відповідно до п. 2 Розділу 4 Робочої інструкції вантажника ТОВ Фірма «Володар-Роз», затвердженої Генеральним директором ТОВ «Фірма «Володар-Роз» 01.07.2018. Хто саме зняв гальма з контейнерів, що перебувають у безкоштовному, тимчасовому відповідальному зберіганні та користуванні відповідача 1 на підставі Акту прийому-передачі № 536 від 05.09.2018, відповідачу 2 невідомо. Контейнери перебувають у вільному доступі на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , як для мешканців, так і для безхатченків. Відповідальність за стан цих контейнерів та їх наявність несе ЖБК «Ромашка 2». Звертаючись з позовом до суду, позивач не надала жодних доказів того, що територія біля будинку № 40 А по вул. Драгоманова у м. Києві відведена для стоянки автомобіля та, що автомобіль позивача знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування автотранспорту. Звернув увагу суду на те, що у довідці Дільничного офіцера поліції Сектору дільничних офіцерів поліції Відділу превенції Дарницького управління поліції Головного управління Національної Поліції у м. Києві, лейтенанта поліції Божко А.О. від 15.08.2019, відсутня інформація, що транспортний засіб позивача було припарковано без порушень правил дорожнього руху. Враховуючи, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача 2 та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками, представник ТОВ «Фірма «Володар-Роз» просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

07.10.2020 від відповідача ЖБК "Ромашка-2" надійшов відзив на позовну заяву, який обгрунтовано наступним. Внаслідок проведення ремонтних робіт із розширення дороги, контейнери були переміщені підрядною організацією, яка здійснювала ремонт дороги, що в подальшому унеможливлювало встановлення і організацію місця для збирання відходів через щільно встановлені паркувальні місця. Новий майданчик включений у схему під час розробки проекту прибудинкової території. Дане місце з першого дня переміщення було оснащене попереджувальними табличками з проханням не паркувати транспортні засоби ближче ніж на 5 метрів до сміттєвих контейнерів згідно договору на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів між ЖБК "Ромашка-2" та ТОВ «Фірма «Володар-Роз» № 2/1620-Ж-13 від 01.04.2013. ЖБК "Ромашка-2" не мала ніякого відношення до даних ремонтних робіт, оскільки не має у власності зазначеної ділянки. Вказує на порушення зі сторони позивача правил дорожнього руху, зокрема, що стоянка автомобілів забороняється ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства. Враховуючи недоведеність вимог позивача з приводу винних дій відповідачів у завданні шкоди, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

26.10.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, з посиланням на те, що відзив ТОВ «Фірма «Володар-Роз» базується на припущеннях. Зокрема, сміттєві контейнери не були належним чином зафіксовані та були розміщені в необладнаному місці, що й спричинило пошкодження її транспортного засобу. Доказів дотримання робочої інструкції щодо установки на гальма усіх контейнерів відповідачем не надано. Вказує, що нею транспортний засіб був припаркований без порушень ПДР України.

06.11.2020 від представника ТОВ «Фірма «Володар-Роз» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких викладені доводи, аналогічні доводам у відзиві. Крім того вказано, що фотоматеріали, які долучені до позову не є належними доказами по справі, оскільки не мають жодної прив`язки до адреси: АДРЕСА_1 та не містять дати та часу. Відповідальність за стан контейнерів несе ЖБК "Ромашка-2". Враховуючи, що жодного висновку про оцінку пошкодженого майна, як і доказів спричиненої моральної шкоди позивачем не надано, відтак вимоги позову є недоведеними.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.11.2020 вказану справу призначено до судового розгляду з повідомленням сторін.

01.12.2020 від відповідача ЖБК "Ромашка-2" надійшли заперечення на відповідь на відзив. Крім доводів, що викладені у відзиві представник відповідача послався на те, що позивачем було порушено правила дорожнього руху, зокрема п. «Е» ст. 15.10, внаслідок чого було пошкоджено належний їй транспортний засіб. Саме позивач несе ризик випадкового пошкодження майна, а тому підстави для відшкодування шкоди відповідачами відсутні.

18.01.2021 ухвалою суду клопотання позивача ОСОБА_2 про виклик свідків та долучення до матеріалів справи нових доказів залишено без розгляду.

Під час розгляду справи сторони та їх представники підтвердили висловлені у заявах по суті справи позиції стосовно заявлених позовних вимог та заперечення проти них. Так, сторона позивача наполягає на задоволенні позову в повному обсязі на підставі наданих доказів. Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог із посиланням на доводи, що викладені в заявах по суті справи.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності автомобіль марки «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 р.в., сірого кольору, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

За змістом довідки про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 від 15.08.2019, складеної ДОП СДОП ВП Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві лейтенанта поліції Божко О.А., вбачається, що 08.08.2019 до журналу єдиного обліку заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події під № 57193, зареєстровано матеріали по зверненню гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 08.08.2019 близько 15 год 30 хв вона припаркувала своє авто «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 без порушень правил дорожнього руху. Близько 05 год. 40 хв. почалась гроза з сильним поривистим вітром внаслідок чого сміттєві баки розпочали самовільний рух, що призвело до пошкодження авто. В ході подальшої перевірки, було здійснено вихід на вище вказану адресу, також було виявлено, що сміттєві баки не були закріплені належним чином та не були огороджені, що призвело до пошкодження автомобілю. Рекомендовано звернутись до страхової компанії.

Згідно робочої заявки від 25.02.2020 №КУ-2081, складеної ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонту автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_1 , становить 10 707,50 грн.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди, сума якої дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу та моральної шкоди.

При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст. 12, ч.1-4 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

За нормою ч.1 ст.15, ч.1, п.8 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Ч.1, 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1,2 ст.76, ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими та електронними доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Як встановлено судом, комплексне обслуговування будинку АДРЕСА_1 здійснює Житлово-будівельний кооператив «Ромашка 2».

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів.

За ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно п. 7.3.4 Правил благоустрою міста Києва, затвердженими рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 контейнери для збирання сміття та відходів як вторинної сировини повинні встановлюватись на майданчику з твердим покриттям з П- чи Г-подібними огорожами та закриватись щільно кришками.

Згідно п. 7.3.6 Правил благоустрою міста Києва забороняється розміщення контейнерів на тротуарах, проїзних частинах вулиць, міжквартальних проїздів та в арках будинків.

У п. 3.6.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що сміттєзбиральники всіх типів повинні встановлюватися на бетонованому або асфальтованому майданчику, як правило, з огородженням із стандартних залізобетонних виробів або інших матеріалів із насадженням навколо майданчика чагарникових насаджень.

Майданчики для контейнерів на коліщатах повинні обладнуватися пандусом від проїзної частини й огородженням (бордюром) висотою 7-10 см, що унеможливлює скочування контейнерів убік.

Як вбачається із матеріалів справи, між ЖБК «Ромашка 2» та ТОВ «Фірма «Володар-Роз» укладено Договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) № 2/1620-Ж-13 від 01.04.2013.

Відповідно до п. 1.1. Договору ТОВ «Фірма «Володар-Роз» як Перевізник надає ЖБК «Ромашка 2» як замовнику послуги по вивезенню та знешкодженню (захороненню) ТПВ.

Згідно п. 7.4. Договору ТОВ «Фірма «Володар-Роз» надав ЖБК «Ромашка 2» безкоштовно у тимчасове відповідальне зберігання та користування контейнери для накопичення ТПВ.

Згідно з п. 4.2. Договору до обов`язків Замовника (Відповідача 1) забезпечення вільного під`їзду до контейнерів автомобілям Перевізника (Відповідач 2) та недопущення паркування автотранспорту поблизу місця розміщення контейнерів та їх завантаження на відстані не менше 5-ти метрів.

За нормою ст. 1 Закону України «Про відходи», послуги з вивезення побутових відходів - збирання, зберігання та перевезення побутових відходів, що здійснюються у населеному пункті згідно з правилами благоустрою, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про відходи», суб`єктами у сфері поводження з відходами є громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також підприємства, установи та організації усіх форм власності, діяльність яких пов`язана із поводженням з відходами.

Як врегульовано стст. 43, 44 Закону України «Про відходи», підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про відходи, в порядку і розмірах, встановлених законодавством України. Спори, що виникають у сфері поводження з відходами, вирішуються судом у встановленому законодавством порядку.

Також, при розгляді справи суд застосовує вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, а саме, п. 1.10 яким врегульовано, що зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо. Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

П. 15.1, 15.10, 15.12, 26.2 ПДР України визначено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Стоянка забороняється, зокрема, ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства. Водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним. У житловій зоні забороняється, серед іншого, стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів.

Крім того, відповідно до п.4, 12, 13 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 № 1342, місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до ПДР; паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування; відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та обладнані відповідно до вимог цих Правил і ПДР, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Майданчики для паркування є об`єктами благоустрою і повинні відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів. Майданчики для паркування обладнуються відповідно до вимог цих Правил і ПДР. Відведені майданчики для паркування позначаються дорожніми знаками та суцільною синьою (блакитною) смугою на проїзній частині і на бордюрі, який відокремлює проїзну частину від пішохідної.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом обґрунтовує його тим, що, внаслідок порушення відповідачами розташування сміттєвих контейнерів, без фіксування контейнерів гальмівним механізмом, внаслідок пориву вітру контейнер скотився та пошкодив її транспортний засіб, припаркований на прибудинковій території, внаслідок чого їй була спричинена матеріальна та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню.

Водночас у матеріалах справи відсутні плани-схеми розташування автомобіля; фотоматеріали огляду місця події працівниками поліції; у довідці поліції лише зафіксовано, що автомобіль пошкоджено сміттєвим баком, який не було закріплено належним чином та який не було огороджено, проте відсутня інформація про те, що саме в результаті неправомірних дій відповідачів, а не третіх осіб було знято з гальм контейнер для сміття.

Як встановлено судом, земельна ділянка, де був припаркований автомобіль позивача є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 .

Вказана земельна ділянка не є спеціально обладнаним місцем для паркування в розумінні Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009.

У судовому засіданні встановлено, що місце паркування свого автомобіля позивач вибирала самостійно, виходячи виключно із своїх побажань та інтересів.

Також встановлено те, що позивачка залишила транспортний засіб більше ніж на 10 хв. та не вжила заходів для забезпечення збереження належного їй майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач самостійно підвищила ризик настання таких негативних для неї наслідків, оскільки всупереч вимогам Правил паркування транспортних засобів залишила свій автомобіль у зоні поза спеціально відведеному для цього місця.

При цьому позивачем не дотримано відповідної дистанції між транспортним засобом та контейнером для сміття, яка не може бути меншою, ніж 5 м, оскільки в такому випадку стоянка транспортного засобу заборонена.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст.319 та ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

За результатами оцінки наведених сторонами аргументів та наданих ними доказів, суд дійшов висновку, що причиною завдання шкоди належному позивачу транспортному засобу стала недбалість позивача, яка не вжила заходів щодо належного збереження свого майна, припаркувавши автомобіль в забороненому місці.

Отже, оскільки захисту підлягає саме порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес, а позивачем не було доведено, що її право було порушено з вини відповідачів, адже саме позивач, як власник автомобіля, з метою збереження свого майна у відповідному стані мала подбати про нього шляхом врахування погодних умов та дотримуватись при паркуванні автомобіля допустимої відстані від сміттєвих баків, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми матеріальної шкоди у заявленому розмірі.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, то суд вважає за необхідне відмовити і в позові в частині відшкодування моральної шкоди.

При цьому, обґрунтованість розміру матеріальної та моральної шкоди судом не з`ясовується, оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено наявності усіх елементів складу юридичного правопорушення, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Як передбачено ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.137, ч. 1,2 ст.141 ЦПК України судові витрати позивача зі сплати судового збору та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, у зв`язку із ухваленням рішення суду про відмову у задоволенні позову, необхідно залишити за позивачем

Керуючись ст. 2, 5, 7, 10, 12-13, 76-82, 89, 133-134, 137, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до житлово-будівельного кооперативу "Ромашка-2", товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Володар-Роз» про відшкодування майнової шкоди та немайнової (моральної) шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.