Провадження № 2/537/95/2021
Справа № 537/2537/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О.. секретаря судового засідання Посмітної О.М., представника позивача ОСОБА_1 - Чорнухи Ю.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де просила визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0674 площею 0,0549 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 29.10.2018 за договором дарування, укладеним ОСОБА_3 , вона набула право власності Ѕ частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Договір про передачу їй права власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, не укладався. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:002:0674 площею 0,0549 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно Державного земельного кадастру зареєстровано за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Після ОСОБА_7 спадщину, в тому числі на Ѕ частину земельної ділянки, прийняла ОСОБА_5 . Зазначила, що 24.06.2020 державний реєстратор виніс рішення № 52820299, яким відмовив їй у державній реєстрації права на земельну ділянку у зв`язку з ненаданням нею оригіналів правовстановлюючих документів на землю. Вважає, що набула права власності на земельну ділянку оскільки відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлений для попереднього землевласника (землекористувача).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2021 до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 .

В судове засідання позивач ОСОБА_6 та її представник адвокат Чорнуха Ю.В. не з`явилися, представником позивача подано заяву, де вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надіслала суду заяву, де позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, справу просила розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.

Представником третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області також подано заяву, де він просить здійснювати розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено. що згідно нотаріально посвідченого договору дарування частки у праві власності на житловий будинок з господарчими будівлями від 29.10.2018 дарувальник ОСОБА_3 передав, а обдарована ОСОБА_1 набула Ѕ частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності ОСОБА_1 на Ѕ частку в праві власності на вказаний житловий будинок належним чином зареєстроване на підставі договору дарування частки від 29.10.2018, інша Ѕ частка домоволодіння належить ОСОБА_4 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Скакун В.І. від 12.05.2020 № 52200656 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :13:002:0674 у зв`язку з поданням документів не в повному обсязі, а саме заявником не подано правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Цим же рішенням встановлено, що земельна ділянка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Скакун В.І. від 24.06.2020 № 52820299 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на земельну ділянку у зв`язку з невиконанням вимог державного реєстратора, зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви.

Як встановлено судом та вбачається з копії державного акта на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №037278 земельна ділянка площею 0,0549 га з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_7 .

Рішенням Кременчуцької міської ради «Про перейменування вулиць міста Кременчука» від 16 лютого 2016 року провулок Кіровоградський перейменовано на провулок Гайдамацький. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером :13:002:0674, розташована по АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві власності за ОСОБА_7 на підставі державного акту від 07.05.1999 ІІ-ПЛ 037278.

Згідно висновку про вартість оцінки об`єкта від 20.07.2020 вартість земельної ділянки площею 0,0549 га з кадастровим номером :13:002:0674, розташованої по АДРЕСА_1 , становить 25784 грн.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1999 вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка ОСОБА_4 , спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

З додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2000 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочка ОСОБА_5 , спадкове майно складається з Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 28.08.2000, яке набрало законної сили 08.09.2000, в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл спадкового майна та земельної ділянки між позивачем та відповідачем розподілено спадкове майно, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , а також виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожній по 274,5 кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що складає по Ѕ частині ідеальної долі кожній.

Право власності на земельну ділянку ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_5 зареєстровано не було.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 17.02.2010 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар Ѕ частку будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . При цьому у договорі помилково зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці Державного фонду розміром 549 кв.м. Договір дарування зареєстрований у КП «КМБТІ».

Між сторонами виникли правовідносини з права власності, а саме, права власності на земельну ділянку, які регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року та 2004 року і ЗК України в редакції 1990 року і 2001 року.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ч.ч.1,2 ЦК України в редакції 2004 року).

При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 ЗК в редакції 1990 року, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення (ст. 30 ЗК України в редакції 1990 року).

Частиною 2 ст. 67 ЗК в редакції 1990 року передбачено, що при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 560 ЦК УРСР 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2000 ОСОБА_5 є власником Ѕ частини житлового будинку та Ѕ частини приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 набула у власність в порядку спадкування Ѕ частину приватизованої земельної ділянки площею 0,0549 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

За змістом частини першої статті 141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них (п.п.6.28-6.30 постанови Великої Палата Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №689/26/17).

Отже, з моменту набуття права власності на Ѕ частку будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 набув права власності на Ѕ частину земельної ділянки без зміни цільового призначення.

З огляду на те, що 29.10.2018 за договором дарування ОСОБА_1 набула Ѕ частку в праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачка стала власником спірної Ѕ частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику ОСОБА_3 .

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ч.1 ЦК України).

Зважаючи на викладене, оскільки саме відповідач ОСОБА_3 , який набув права власності на спірне майно, не визнає право власності позивача ОСОБА_1 , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, а в задоволенні вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13, 19, 23, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст.328 ч.ч.1,2 , 377 ч.1 , 392 ч.1 ЦК України в редакції 2004 року, ст.ст. 548 ч.2, 560 ч.1 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 30, 67 ЗК в редакції 1990 року, ст.ст. 120, 125, 141 ЗК в редакції 2001 року,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності - відмовити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :13:002:0674 площею 0,0549 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення : для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 02.04.2021