РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Цокало О.І., представника відповідача Шерстюк Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про стягнення солідарно безпідставно отриманих коштів та процентів,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просить стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на її користь безпідставно отримані кошти 2 099, 78 грн та 2174, 76 проценти за користування коштами, всього 4 274, 54 грн., витрати на правничу допомогу 3 000,00 грн. та судовий збір 768, 40 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до розпорядження голови Веселівської районної державної адміністрації № 264 від 22.10.2009 р. вона отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0500 га, кадастровий № :02:007:0057 з послідуючою передачею у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності Гоголівської сільської ради.

14.08.2012 р. звернулась до Веселівського районного відділу Запорізької регіональної філії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із заявою про підготовку проектно-технічної документації по відведенню земельної ділянки у власність. Веселівським РВ ЗРФ ДЗК було запропоновано сплатити послуги за виконання топографо-геодезичних робіт та виготовлення технічної документації в розмірі 2 099,78 грн.

Відповідно до квитанції № к11/1/59 від 18.06.2012 р. на рахунок Веселівського РВ ЗРФ ДЗК було сплачено 2 099,78 грн.

Але, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки до теперішнього часу не розроблено належним чином, в зв`язку із чим Чкаловською сільською радою було прийнято рішення про надання земельної ділянки іншому громадянину (лист № 369 від 27.02.2019 року).

Позивачка у позові зазначає, що вона неодноразово зверталась до Веселівського РВ ЗРФ ДЗК особисто к начальнику відділу Бровчук О.С. з вимогою виконання проектно-технічної документації, але постійно отримувала пояснення про реформування підприємства, то загублені документи, то ще щось. Останнє звернення до Веселівського РВ ЗРФ ДЗК відбулось 21.02.2019 р.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом у строки, що обумовлюються угодою сторін. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджений Постановою КМУ від 04 березня 2004 року № 266.

Але Веселівським РВ ЗРФ ДЗК з нею договору не було укладено. Позивачка вважає, що Веселівський РВ ЗРФ ДЗК безпідставно отримав від неї кошти.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 1048 ЦК України передбачено, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позивачка вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума нарахованих за період з 18.06.2012 р. по 01.10.2019 р. процентів в розмірі 2 267,29 грн.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача Державної служба України з питань геодезії, картографії та кадастру начальник відділу представництва в судах та інших органах Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Гайдаржийський В.С., який діє на підставі довіреності від 10.01.2020 р., на позов надав відзив, у якому просив суд відмовити у позові повністю з підстав, зазначених у відзиві (а.с.128-135).

Представник відповідача Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» провідний юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи департаменту правового забезпечення Шерстюк Т.В., яка дії на підставі довіреності № 184 від 30.06.2020 р., на позов надала відзив, у якому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві (а.с.241-245,251).

Присутній у судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Присутня у судовому засіданні представник ОСОБА_2 просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Вислухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.

Згідно із твердженням позивача між Веселівським районним відділом Запорізької регіональної філії Центру ДЗК і нею не було укладено договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № :02:007:0057.

Із наданих пояснень начальника Веселівського районного відділу Запорізької РФ Центру ДЗК вбачається, що такий договір із позивачкою укладався, проте, у зв`язку із закінченням терміну не зберігся, оскільки укладався досить давно.

Відповідно до запису у Журналі обліку передавання документації із землеустрою Веселівського районного виробничого відділу Запорізької регіональної філії Центру ДЗК проект землеустрою позивачем було забрано особисто 01.04.2019 р., про що свідчить підпис позивача у зазначеному журналі, із чого також вбачається, що відповідачем було розроблено проект землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :02:007:0057 та передано його позивачці.

Підстави для задоволення вимог позивача про стягнення процентів за користування коштами також відсутні, оскільки позивачем було отримано проект землеустрою на земельну ділянку із кадастровим номером :02:007:0057, за розроблення якого нею свого часу і було сплачено грошові кошти.

Таким чином суд приходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України

Керуючись ст. ст.1-13, 81, 89,141, 258-259, 263-265, 274-279, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо стягнення солідарно, в повернення безпідставно отриманих коштів 2 099,78 грн. та 2 380,45 грн. - процентів за користування коштів, а всього 4 480,23 грн. - відмовити.

Судові витрати у сумі 768,40 грн., пов`язані зі сплатою ОСОБА_1 судового збору, залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 13.08.2021 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний 05.08.2021