"12" серпня 2021 р.
Справа № 642/2097/21
провадження № 2/642/1184/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Мананкової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, від шлюбу є двоє дітей, на утримання яких рішенням Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2/2024/3575/12 від 25.07.2012 були стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімум на дітей відповідного віку до досягнення повноліття найстаршою дитиною. З вересня 2020року їх старша донька вступила на денну форму навчання до Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія» у зв*язку з чим немає можливості працювати, окрім того, позивач сплачує за навчання доньки 20 760грн. на рік. Розмір аліментів, який визначений в рішенні суду є меншим ніж мінімально визначений Сімейним кодексом розмір аліментів на одну дитину, оскільки прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років з 01 січня 2021року становить 2395грн. Позивач зазначила, що відповідач є ФОП у зв*язку з чим має можливість утримувати їх дітей, але оскільки має мінливий дохід, то просить суд стягувати з нього аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

15.04.2021 провадження у справі було відкрито.

29.06.2021 відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що частково заперечує проти зміни способу стягнення аліментів на дитину, оскільки заявлені позивачем вимоги є фактично вимогами про збільшення аліментів, також позивач належним чином не обґрунтувала розмір заявлених аліментів, не зазначила які саме витрати вона здійснює. Зазначив, що має незначний заробіток та в нього на утриманні є також малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, вказав, що страждає рядом захворювань та потребує лікування.

08.07.2021 позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що документи про стан здоров*я відповідача датовані 2019роком, тому невідомо чи є на даний час в нього якійсь захворювання, також зазначила, що має вроджений порок серця у зв*язку з чим їй була проведена операція та вона потребує нагляду лікарів, що підтверджується відповідними доказами. Окрім того, позивач вказала, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів понад 110 000,00грн. В обґрунтування заявленого розміру аліментів позивач зазначила, що спільна з відповідачем дитина є інвалідом дитинства, потребує постійного консультування, нагляду лікарів та медикаментозного лікування, на що витрачаються значні кошти.

21.07.2021 відповідачем подані заперечення, в яких останній зазначив, що він має такі захворювання, які є невиліковними та мають стадію тільки загострення, у зв*язку з чим він потребує лікування, також вказав, що немає заборгованості зі сплати аліментів, оскільки з 2012 року проводить виплату поштовими переказами та має відповідні докази на підтвердження вказаного факту. Окрім того, відповідач просив суд не приймати докази, подані позивачем, оскільки вони надані в порушенні вимог ст. 83 ЦПК України.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог, підтримали доводи, які зазначені у відзиву на позовну заяву та у відповіді на відзив.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 червня 2012 року, яке змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2012 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , 2003р.н. та ОСОБА_5 , 2009 р.н. в розмірі 1/3 частини усіх від заробітку відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку , починаючи з 03 травня 2012 року до досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено наявними доказами у справі, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дитиною-інвалідом у зв*язку з чим потребує постійного консультування, нагляду лікарів та медикаментозного лікування.

Згідно договору на навчання в ХГУ «НУА» № 110/2-20 від 16 вересня 2020 року ОСОБА_4 вступила на денну форму навчання (бакалавр) до Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія» та вартість її навчання становить 20760,00грн.

Позивач ОСОБА_1 згідно консультативного висновку спеціаліста від 21.04.2021 має вроджений порок серця та потребує дотримання спеціального режиму, симптоматичного лікування та нагляду лікарів.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів щодо відповідача ОСОБА_2 суд не приймає до уваги в якості доказу, оскільки даний розрахунок датовано 01.11.2019, а відповідач стверджує, що на даний час не має заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 з 17 квітня 2013 року перебуває в шлюбі зі ОСОБА_6 та мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами.

З листа комунального некомерційного підприємства Пісочинської селищної ради «Центр первинної медичної допомоги № 2 Харківського району» від 08.07.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , 2013 р.н. перебуває на диспансерному обліку з 17.06.2016 у ортопеда з діагнозом: килевидна деформація грудної клітки та з 01.10.2018 у кардіолога з діагнозом: пролапс мітрального клапана 1 ст. Питанням оздоровлення, контролем за станом здоров*я, необхідності щеплення дитини піклуються оба батьків.

На підтвердження свого майнового стану відповідач надав довідку Холодногірської ДПІ Головного управління ДПС у Харківській області, згідно якої його сума доходу за період з 01.01.2021 по 30.06.2021р. становить 37 350,00грн.

Також відповідачем надана медична документація щодо стану його здоров*я, однак відсутні консультативні висновки лікарів щодо потреби в лікуванні чи проведенні невідкладних операцій.

Вказані доводи відповідача щодо його майнового стану суд приймає до уваги лише при визначенні розміру аліментів та вказує, що зазначені обставини не звільняють відповідача від обов*язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача виходить з гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років на місяць становить: з 01 січня 2021 року - 2395 грн., з 01 липня 2021 року - 2510 грн., з 01 грудня 2021 року- 2618 грн.

Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, а також те, що дитина є інвалідом дитинства, потребує догляду та додаткових витрат на лікування, вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу та розміру стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме в розмірі 1500 (одна тисяча п*ятсот) гривень щомісячно.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 272,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180-182, 184, 191,192 СК України, ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про зміну способу стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду м.Харкова по справі № 2/20243575/12 від 25 липня 2012року та стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 1500 (одна тисяча п*ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 272 (двісті сімдесят дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 12.08.2021.

Суддя В.Г.Пашнєв