СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________________________________________________
Провадження №2/760/773/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

11 червня 2021 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації про визнання шлюбу недійсним та визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способів участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

ІІ. Описова частина

Позивачка ОСОБА_1 в грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:

-визнати недійсним шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином Ізраїлю ОСОБА_2 , зареєстровани 20 липня 2016 року Шаріатським судом м. Наур Хашимітського Королівства Йорданія;

- визначити місце проживання їх спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею.

Свої вимоги Позивачка мотивує наступним.

20 липня 2016 року Шаріатським судом м. Наур Хашимітського Королівства Йорданія укладено шлюб між позивачем - громадянкою України ОСОБА_1 та відповідачем - громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_2 про що видано відповідне свідоцтво.

За час спільного проживання однією сім`єю в зареєстрованому шлюбі у Палестині у вказаній родині народилися двійнята - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 2017 року народження.

Після реєстрації шлюбу, сторони проживали на території Палестини в м. Хеврон та в цей час ОСОБА_1 дізналась, що відповідач з 28 липня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_8 , тобто під час укладання шлюбу з позивачкою, відповідач перебував в іншому зареєстрованому шлюбі з громадянкою іншої держави.

Зазначене є підставою для визнання шлюбу недійсним згідно із законодавством України.

Крім того, Позивачка зазначила, що в період вагітності стосунки між подружжям різко погіршились, Відповідач почав безпричинно вчиняти сварки, відмовився виконувати свою обіцянку щодо розлучення з першою дружиною, погрожував, що народжені діти ніколи не зможуть приїхати в Україну.

Спроби позивачки створити дітям гідні умови для їх зростання і виховання призводили лише до сварок з відповідачем, посилення його негативного відношення та погроз, що народжені діти ніколи не зможуть приїхати в Україну. У листопаді 2017 року в українському консульстві на території Палестини дітям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оформлено громадянство та паспорти України.

17 лютого 2018 року позивач разом з відповідачем та дітьми прилетіли до України, де винаймали квартиру у м. Києві. Скориставшись нагодою, ОСОБА_1 повідомила ОСОБА_11 про намір розлучитися з ним, зібрала дітей та поїхала до свого будинку у Фастівському районі.

Відповідач, як зазначає ОСОБА_1 , в період проживання однією родиною з нею, не приділяв розвитку дітей належної уваги, в тому числі щодо умов проживання, порушував сімейні права своєї дружини встановлені Національним законодавством України, проживаючи окремо ОСОБА_2 не виконував належним чином своїх обов`язків стосовно утримання дитини, намагався у невстановлений законом спосіб викрасти дітей та переправити їх за межі України.

Крім цього, як наполягає Позивачка, Відповідач має близькі стосунки із активними учасниками терористичного угрупування «Хамас» у зв`язку з чим компетентними органами йому заборонено в`їзд на територію України, на сьогодні він проживає у м. Хеврон, яке контролюється як військовими формуваннями Держави Ізраїль так і Палестинською національною адміністрацією, через що у місті постійно виникають збройні сутички між ізраїльською армією, єврейськими поселенцями і арабами.

Вказані обставини роблять неможливими визначення місця проживання дітей разом із батьком, на території Палестинської автономії, оскільки таке перебування не лише не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а і може поставити під загрозу життя і здоров`я двох малолітніх громадян України.

В той же час Позивачка зареєстрована та проживає разом зі своїми батьками та дітьми у приватному будинку розташованому за адресою АДРЕСА_1 , у двоповерхову будинку зі всіма зручностями, який утримується в гарному стані, діти забезпечені усім необхідним для проживання і розвитку, за місцем проживання характеризується позитивно, має вищу медичну освіту.

Таким чином визначення місця проживання малолітніх дітей можливе лише з їх матір`ю, оскільки таке рішення відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою від 13 грудня 2018 року в справі було відкрите загальне провадження.

02 вересня 2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визначення способів участі батька ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми, яка була прийнята до спільного розгляду разом з первісним позовом.

У своєму позові ОСОБА_2 просить встановити наступний порядок участі батька у спілкуванні та вихованні його двох малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_13 :

1). На момент приїзду батька дітей ОСОБА_2 на територію України надати можливість побачення з дітьми та спілкування з ними не менше 3 годин на день в містах встановлених за попередньою домовленістю між батьком ОСОБА_2 і матір`ю ОСОБА_1 з урахуванням віку та інтересів двох малолітніх дітей;

2). Враховуючи той факт, що батько дітей ОСОБА_2 постійно проживає за межами України передбачити спілкування з дітьми батька шляхом відеозв`язку за допомогою сервісів Messenger, Viber, WhatsApp раз на тиждень протягом 20 хвилин.

У судовому засіданні представник Позивач подав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення зустрічного позову не заперечує, в той час як представник Відповідача визнав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 20 липня 2016 року Шаріатським судом м. Наур Хашимітського Королівства Йорданія укладено шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_2, про що видано відповідне свідоцтво.

Встановлено також, що 28 липня 2006 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з громадянкою Палестинської Автономії, і на момент укладення шлюбу з позивачкою зазначений шлюб не був розірваний.

Відповідно до ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Як вбачається з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст. 25 Сімейного кодексу України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Сімейного кодексу України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі.

Отже, сторонами під час укладання шлюбу не було додержано умов, передбаченим Сімейним кодексом України щодо одношлюбності, що свідчить про недійсність укладеного між громадянкою України ОСОБА_1 та відповідачем - громадянином Держави Ізраїль ОСОБА_2 шлюбу.

Відтак, позовна вимога про визнання шлюбу недійсним підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В той же час, станом на день проведення судового засідання, як вбачається з письмових заяв обох сторін, спір між ними з приводу місця проживання спільних дітей вичерпано, у зв`язку з чим Відповідачем визнано позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання Відповідачем позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з нею не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Безспірно встановлено, що після розірвання шлюбу між Сторонами їх спільні діти залишилися проживати разом з матір`ю - ОСОБА_18 .

Згідно зі ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Стаття 157 Кодексу визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Подаючи зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, Відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 вчиняє йому такі перешкоди , а тому вважав необхідним встановлення судом певних способів його участі у їх спілкуванні.

У відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України суд може визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Досліджуючи надані суду пропозицію Відповідача щодо можливих способів його участі у спілкуванні з дітьми, враховуючи згоду Позивача на такий регламент, з урахуванням усіх інших обставин справи, суд, на час вирішення справи, вважає його найбільш оптимальним для забезпечення прав та інтересів як батьків, так і дітей.

Враховуючи викладене, зустрічний позов також підлягає задоволенню.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 39, 153, 157, 159, 161 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним шлюб між громадянкою України ОСОБА_1 та громадянином Ізраїлю ОСОБА_2 , зареєстровани 20 липня 2016 року Шаріатським судом м. Наур Хашимітського Королівства Йорданія.

Визначити місце проживання спільних дітей громадянина Ізраїлю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

2.Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-на момент приїзду батька дітей ОСОБА_2 на територію України надати можливість побачення з дітьми та спілкування з ними не менше 3 годин на день в місцях встановлених за попередньою домовленістю між батьком ОСОБА_2 і матір`ю ОСОБА_1 з урахуванням віку та інтересів двох малолітніх дітей;

-враховуючи той факт, що батько дітей ОСОБА_2 постійно проживає за межами України передбачити спілкування з дітьми батька шляхом відеозв`язку за допомогою сервісів Messenger, Viber, WhatsApp раз на тиждень протягом 20 хвилин.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: Держава Ізраїль, Палестина, м. Хеврон; проїзний документ Палестини № НОМЕР_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації, адреса: 08500, Київська обл., м. Фастів, пл. Соборна, 1, .

Суддя: