Ухвала

Іменем України

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 759/10916/21

провадження № 61-12376ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у складі колегії суддів: Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І., у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення повернуто.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою суду від 01 червня 2021 року заяву залишено без руху для надання можливості заявнику у десятиденний строк з моменту її отримання усунути недоліки у ній зазначені. На виконання вимог ухвали від 01 червня 2021 року ОСОБА_1 було направлено до суду заяву про усунення недоліків, згідно якої вбачалось, що заявник недоліки не усунув. Тому на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України суд повернув заяву.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Тому на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається заявникові.

Апеляційний суд зазначив, що ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху із наданням заявнику строку для усунення її недоліків, а саме: надати документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При поверненні апеляційної скарги, апеляційний суд виходив з того, що за змістом поданої ОСОБА_1 заяви про усунення недоліків, останній вказував, що в позовній заяві містилися посилання та обґрунтування на пункт 13 частини другої статті 3, пункти 7, 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Апеляційний суд зазначив, що при залишенні апеляційної скарги без руху, апеляційним судом було зазначено про відсутність підстав для застосування пунктів 7 та 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на які посилався в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , обґрунтовуючи відсутність підстав для сплати судового збору. У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Однак, ураховуючи той факт, що у даній справі заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, застосування вищенаведених положень, які б звільняли останнього від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, є неможливим.

26 липня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено пункти 7, 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала скаргу на ухвалу суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Окрім цього, 30 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами електронного поштового зв`язку подав до Верховного Суду заяву, у якій просить повернути матеріали справи № 759/10961/21. Оскільки судом відмовлено у відкритті касаційного провадження, питання про витребування матеріалів справи судом не вирішується і вони відсутні в суду касаційної інстанції, то у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук