ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 635/7307/14-ц

провадження № 22ц/818/249/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шкавро Дмитро Анатолійович, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шкавра Дмитра Анатолійовича на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року в складі судді Назаренка М.В.,

у с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Міськрайонний ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області) Шкавро Дмитро Анатолійович, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити вказану земельну ділянку та поновити встановлені межові знаки між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з актом № 13 від 15 жовтня 2013 року, складеним Комісією з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участю інженера-землевпорядника. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду 10 листопада 2016 року Харківським районним судом Харківської області видано три виконавчих листа № 635/7307/14-ц, які були пред`явлені для примусового виконання Міськрайонним ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області.

Постановами старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. від 07 лютого 2018 року № 52887916 та № 52888065 виконавчі провадження були закриті з підстав, передбачених частиною третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду неможливо виконати без участю боржника.

Зазначає, що старший державний виконавець Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 не вчинив належних дій з метою виконання рішення суду, яке на даний час залишається невиконаним.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. щодо закінчення виконавчих проваджень № 52887916, № 52888065 та зобов`язати старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 та начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року (№ 52887916, № 52888065) та продовжити примусове виконання судового рішення;

- визнати незаконним та скасувати постанови старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. про закінчення виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року (№ 52887916, № 52888065) щодо примусового виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року № 635/7307/14-ц.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року скарга ОСОБА_1 задоволена.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. щодо закінчення виконавчих проваджень № 52887916, № 52888065.

Зобов`язано старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_4 та начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року (№ 52887916, № 52888065) та продовжити примусове виконання судового рішення.

Визнано незаконним та скасовано постанови старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. про закінчення виконавчого провадження від 07 лютого 2018 року (№ 52887916, № 52888065) щодо примусового виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року № 635/7307/14-ц.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець не обгрунтував, чому судове рішення про усунення перешкод у користування земельною ділянкою неможливо виконати без участі боржника і яким чином виконання такого рішення суду безпосередньо пов`язане з особою боржника.

26 травня 2020 року старший державний виконавець Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції визнав неправомірними як дії, так і постанови державного виконавця, що суперечить нормам ЦПК України. З ухвали суду першої інстанції незрозуміло, в чому полягає неправомірність дій державного виконавця, адже жодних негативних наслідків це не спричинило. Зазначає, що заявник не оскаржила акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 22 січня 2018 року, який передував постанові про закриття виконавчого провадження. Звертає увагу на те, що справи з приводу оскарження постанов державного виконавця підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, на що звернута увага в постанові Верховного Суду в складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2019 року у справі № 681/1637/18.

22 червня 2020 року ОСОБА_5 представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за власний рахунок звільнити вказану земельну ділянку та поновити встановлені межові знаки між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 згідно з актом № 13 від 15 жовтня 2013 року, складеним Комісією з питань агропромислового комплексу, екології, земельних відносин та використання земельних ресурсів у складі депутатів Липецької сільської ради за участю інженера-землевпорядника. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 листопада 2016 року ОСОБА_6 представник ОСОБА_1 до Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області на примусове виконання подав виконавчий лист № 635/7307/14-ц, виданий Харківським районним судом Харківської області 10 листопада 2016 року, про усунення перешкод в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку від самовільно розміщених ними об`єктів (металевого паркану, літнього душу, цегли) (а. с. 14 т. 3).

15 листопада 2016 року державним виконавцем Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Стояновим А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52888065). Боржником у постанові зазначено ОСОБА_2 (а. с. 17 т. 3).

29 вересня 2017 року старшим державним виконавем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. складено акт про те, що добровільно ОСОБА_2 рішення суду не виконав (а. с. 18 т. 3).

У зв`язку з невиконанням рішення ОСОБА_2 суду 02 жовтня 2017 року старшим державним виконавем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. винесено постанову (ВП № 52888065) про накладення на боржника штрафу в розмірі 1 700,00 грн, копію якої направлено до виконання боржнику (а. с. 20-21 т. 3).

20 листопада 2017 року старшим державним виконавем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. складено акт про те, що добровільно ОСОБА_2 рішення суду не виконав (а. с. 22 т. 3).

У зв`язку з невиконанням рішенням ОСОБА_2 суду 20 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. винесено постанову (ВП № 52888065) про накладення на боржника штрафу в розмірі 3 400,00 грн, копію якої направлено до виконання боржнику (а. с. 24-25 т. 3).

12 грудня 2017 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. винесено постанову (ВП № 52887916) про залучення працівників Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитись 20 грудня 2017 року о 10 год. за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 27 т. 3).

15 січня 2018 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. винесено постанову (ВП № 52887916) про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні (а. с. 30 т. 3).

22 січня 2018 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. складено акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання та про невиконання боржником рішення суду про звільнення земельної ділянки від самовільно розміщених об`єктів (металевого паркану, літнього душу, цегли) (а. с. 31 т. 3).

07 грудня 2018 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 52887916) з підстав, передбачених частиною третьою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду неможливо виконати без участю боржника (а. с. 32-33, 35 т. 3).

21 листопада 2017 року та 07 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. направлено до Харківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області повідомлення за № 28568 та № 3022 про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення (а. с. 36-38 т. 3).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У статті першій Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовано статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за правилами частин першої-третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, відповідно до положень наведеної норми права повторне невиконання боржником рішення суду, яке може бути виконано без його участі, має наслідком надіслання державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а також вжиття заходів примусового виконання рішення суду. Водночас, у разі невиконання рішення суду, яке не може бути виконане без участі боржника, державний виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Встановивши, що боржник ОСОБА_7 добровільно без поважних причин не виконав рішення суду про звільнення земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від самовільно розміщених ОСОБА_7 об`єктів (металевого паркану, літнього душу, цегли), у зв`язку з чим старшим державним виконавцем Міськрайонного ВДВС по Харківському району та місту Люботин ГТУЮ у Харківській області Шкавро Д.А. на нього неодноразово накладався штраф, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець не обґрунтував, що рішення суду не може бути виконане без участі боржника, це не встановлене також і з постанови державного виконавця, отже скарга підлягає задоволенню.

Таке рішення узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі № 923/182/13-г та від 30 серпня 2018 року у справі № 916/4106/14, відповідно до змісту яких та обставина, що саме боржник відповідно до судового рішення зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки хоч і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання цього рішення без його участі шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання, враховуючи встановлені судами обставини невиконання його у добровільному порядку та вчинення перешкод у його виконанні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що справи з приводу оскарження постанов державного виконавця підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, є помилковими, оскільки юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

До відповідних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 та у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 127/9816-ц.

Постанови про накладення штрафу на ОСОБА_7 в даній справі не оскаржуються.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, правові підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шкавра Дмитра Анатолійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 09 квітня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина