Справа № 521/3990/21
Провадження № 2/521/1250/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Філозофенко А.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12.07.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, з підстав відсутності цивільно-правового спору, обґрунтовуючи тим, що в позовній заяві позивач не надала обґрунтування своїм вимогам, не надала доказів, що відповідачем порушена домовленість про сплату аліментів.

У судовому засіданні 29.07.2021 року відповідач та представник відповідача - Сакун Г.П., підтримали клопотання про закриття провадження у справі, позивач та її та представник заперечували проти закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши зміст клопотання про закриття провадження у справі, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц.

Стаття 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, аліменти можуть сплачуватися особою добровільно, а при невиконанні батьками обов`язку примусово за рішенням суду.

Суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання про закриття провадження у справі, оскільки доводи відповідача і його представника, на які вони посилаються у клопотанні, не є підставою для закриття провадження у справі відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 02.08.2021 року.

Суддя: О.С. Леонов

02.08.21