Єдиний унікальний номер 725/976/21
Номер провадження 4-с/725/3/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Андрій Вікторович, ОСОБА_2 , на рішення та дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною скаргою на рішення та дії державного виконавця.

В обґрунтування поданої скарги зазначав, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднара А.В. від 27 січня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №725/4652/19, виданого 29.01.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості в розмірі 861718,80 грн. з боржника ОСОБА_1 .

Вважає зазначені постанову і дії державного виконавця незаконними та неправомірними виходячи з наступного.

Зокрема вказував, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 16.01.2020 року стягнуто солідарно з нього та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у розмірі 933274 гривні 51 копійки та три проценти річних в розмірі 219881 гривні 43 копійки, тобто разом 1153155,94 грн.

На підставі цього судового рішення Першотравневим районним судом м. Чернівці 29.01.2020 року виданий виконавчий лист.

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 06.02.2020 року було відкрите виконавче провадження №61181885 по виконанню цього виконавчого листа.

Будь-яких документів з виконавчої служби про повернення виконавчого листа чи закінчення виконавчого провадження він не отримував, тобто воно знаходиться на виконанні.

Також зазначав, що з аналізу ЦПК України вбачається, що виконання судового рішення здійснюється на підставі одного виконавчого листа. Видача декількох виконавчих листів передбачена лише (виключно) у визначених законом випадках: судове рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях чи рішенням передбачено вчинення кількох дій. При цьому у них зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Оскільки у виконавчому листі, на підставі якого відкрите виконавче провадження №61181885, відсутнє посилання на ці обставини, а тому вважає, що відповідно до постанови Чернівецького апеляційного суду від 16.01.2020 року про стягнення солідарно з нього та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 інфляційних втрат у розмірі 933274 гривні 51 копійки та трьох процентів річних в розмірі 219881 гривні 43 копійки, повинен видаватися один виконавчий лист щодо нього.

Вважає, що відкриттю щодо нього підлягало виконавче провадження по виконанню судового рішення як воно викладене в результативній частині і на підставі одного виконавчого листа.

Тому відкриття іншого виконавчого провадження по виконанню за тим же виконавчим листом із зазначенням іншої суми до стягнення і фактичне паралельне виконання того ж виконавчого листа є прямим порушенням зазначених норм Закону і його прав, оскільки відбудеться подвійне стягнення.

Таким чином вважає, що постанова державного виконавця від 27.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження, як винесена у порушення вимог Закону та з перевищенням своїх повноважень, є незаконною і підлягає визнанню судом неправомірно і скасуванню, а тому просив визнати неправомірною та скасувати винесену державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднарем А.В. постанову від 27 січня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64294489 з виконання виконавчого листа №725/4652/19, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості в розмірі 861718,80 грн. з боржника ОСОБА_1 .

Від державного виконавця через канцелярію суду надійшов відзив, в якому зазначив, що вважає подану скаргу необґрунтованою, а її вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема вказав, що виконавче провадження №61181885 було закінчене за п. 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а у зв`язку з наявністю непогашеного боргу ОСОБА_1 в сумі 861718 грн. по виконавчому листу №725/4652/19, виданого 29.01.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці, ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття до примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа №725/4652/19. Державним виконавцем Боднарем А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64294489, але вже не в сумі стягнення 1153155 грн., а в сумі 861718,80 грн. Таким чином вважає, що постанова державного виконавця в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконується в межах виконавчого листа №725/4652/19 виданого 29.01.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 . Просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заявник у судове засідання не з`явився. Від нього через канцелярію суду надійшла заява про розгляд скарги у його відсутності. Просив скаргу задовольнити.

Від державного виконавця через канцелярію суду надійшла заява про розгляд скарги без його участі, просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки не повідомив.

При цьому, суд враховуючи положення ч. 2 ст.450 ЦПК України, відповідно до якої неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засіданні проводилося без технічної фіксації.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, а також копії матеріалів виконавчого провадження, надані приватним виконавцем, суд приходить до наступного висновку.

Так, умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Положеннями ст. 2 Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (пп. 6, 7 ч. 3 ст. 18 закону).

Разом з тим, положеннями ч.1ст.74 Закону визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналогічне право сторін виконавчого провадження визначено й у ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому, розглядаючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця судом встановлено, що 29 січня 2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №725/4652/19 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати у розмірі 933274,51 грн. та три проценти річних в розмірі 219881,43 грн. (а.с. 45).

З метою виконання рішення суду, ОСОБА_2 , отримавши виконавчий лист, звернувся із заявою до державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Так, ст. 12 Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

При цьому, положеннями до ст.25 Закону визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом, постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 06.02.2020 року було відкрите виконавче провадження №61181885 по виконанню цього виконавчого листа.

В подальшому, в ході здійснення заходів по виконавчому провадженні, 14.12.2020 року державним виконавцем Кирстюком Д.І. винесено поставу у виконавчому провадженні №61181885, в якій зазначено, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що нереалізоване нерухоме майно боржника з прилюдних торгів боржника передано в рахунок погашення боргу стягувачу, стягувач отримав 291437,15 грн., залишок боргу 861718,80 грн., у зв`язку із чим виконавче провадження №61181885 було закінчене за п. 4 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, у зв`язку із наявністю непогашеного боргу ОСОБА_1 в сумі 861718 грн. по виконавчому листу №725/4652/19, виданого 29.01.2020 року Першотравневим районним судом м. Чернівці, ОСОБА_2 було повторно подано заяву про прийняття до примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа №725/4652/19 й відповідно державним виконавцем Боднарем А.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64294489, але вже не в сумі стягнення 1153155 грн., а в сумі 861718,80 грн.

Так, частиною 2 пунктом 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

При цьому, підстави для закінчення виконавчого провадження визначені у ст. 39 Закону.

Зокрема, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки тощо.

Разом з тим, як вставлено судом постанова Чернівецького апеляційного суду від 16.01.2020 року, якою стягнуто з боржника на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у розмірі 933274 гривні 51 копійки та три проценти річних в розмірі 219881 гривні 43 копійки, а всього 1153155,94 грн. в повному обсязі не виконана.

За таких обставин, суд враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, дослідивши надані докази, приходить до переконливого висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання виконавчого листа вжив усіх необхідних та наданих йому Законом заходів, й відповідно на підставі виконавчого листа, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівці, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження в межах залишку суми заборгованості, яка не була стягнута на користь стягувача, а тому на час розгляду справи, правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні.

Керуючись ст.ст. 1, 3 18, 32, 37, 73,74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.18, 76-81, 353, 447, 448, 450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Андрій Вікторович, ОСОБА_2 , на рішення та дії державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало