Справа № 266/4300/20
Провадження№ 2/266/519/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17 серпня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Д`яченко Д.О., за участю секретаря судового засідання Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики від 16.10.2018 року на суму 155 000 грн., зі строком повернення до 16.11.2018 року. На теперішній час грошові кошти не повернуті. Розмір нарахованих відсотків станом на 16.08.2020 року за період часу з 16.10.2018 року за 22 місяці складає 272 800 грн. (155 000 грн. х 8% : 100 х 22 міс. = 272800 грн.). У зв`язку із чим, керуючись положеннями ст. ст. 536, 1046-1050 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу та відсотки за договором позики від 16.10.2018 року, станом на 16.08.2020 року у розмірі 427800 грн.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві заявлені вимоги підтримав, справу просив розглядати за його відсутності, не заперечував проти постановлення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою суду від 01.09.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків.

22 вересня 2020 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 01 вересня 2020 року, яка викладена російською мовою, в якій позивач зазначив, що не володіє українською мовою, оскільки народився в БРСР та не вивчав українську мову. Наразі не має можливості вивчати українську мову, оскільки є особою з інвалідністю другої групи (безстроково), у зв`язку зі невиліковною хворобою, тому не має змоги належним чином виконати вимоги суду і тим самим захистити свої права. Також, позивач зазначив, що судами вже розглядалося його право подавати позовні заяви на російській мові та таке право йому надано (справа №263/4842/19 від 25.06.2019, №264/5469/19 від 11.12.2019 року).

Ухвалою суду від 28.09.2020 року позовну заяву повторно залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків.

06.10.2020 року позивачем повторно було надано аналогічну заяву від 22.09.2020 року на виконання ухвали суду від 28.09.2020 року про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 06.10.2020 року позовну заяву з додатками повернуто позивачу.

Постановою Донецького апеляційного суду від 17 лютого 2021 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області скасовано, направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою від 05.03.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.07.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (статті 251,252 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом статті 545 ЦК України наявність боргового документу у кредитора є підтвердженням факту невиконання зобов`язань боржником.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до статті 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16.10.2018 року був укладений договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 у якості позики 55000,00 грн., а всього сума позики, з урахуванням раніше отриманої, становить 155000,00грн., а ОСОБА_2 зобов`язався повернуту зазначену суму у строк до 16.11.2018 року.

Згідно з п. 2 вказаного договору, згідно зі ст. 1048 ЦК України, позичальник щомісяця сплачує проценти кожного місяця в розмірі 6% від суми позики за кожен місяць користування позикою по день її фактичного повернення. При несплаті процентів у встановлений строк проценти за прострочений місяць підлягають сплаті в розмірі 8% процентів від суми позики.

Як вибачається з договору позики від 16.10.2018 року, між сторонами була домовленість про повернення суми позики до 16.11.2018 року.

Строки, обумовлені сторонами у договорах позики, сплинули, отже позивач вправі звернутись за судовим захистом.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договором позики від 16.10.2018 року встановлені проценти в розмірі 8% за кожен місяць користування позикою по день повернення при її несвоєчасному поверненні, таким чином проценти за період з 16.10.2018 року по 16.08.2020 року складають 272800,00 грн. (155000*8%= 12400,00 грн., 12400,00 грн. *22міс.=272800,00 грн.).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 16.10.2018 року в розмірі 155000,00 грн. та проценти за період з 16.10.2018 року по 16.08.2020 року в сумі 272800,00 грн.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, належна сплата якого становить 1 відсоток ціни позову, що складає 4278,00 грн., з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 4278,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 263-265, 268, 279, 280, 284 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму боргу за договором позики від 16.10.2018 року в розмірі 155000 (сто п`ятдесят п`ять тисяч) грн. 00 коп. та проценти за період з 16.10.2018 року по 16.08.2021 року в сумі 272800 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот) грн. 00 коп., а загалом 427800 (чотириста двадцять сім тисяч вісімсот) грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 4278,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Дата складання повного судового рішення - 17.08.2021 року.

Суддя: Д`яченко Д. О.