печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Самолюк Ю.Ю.,

за участю:

заявника: не з`явився,

представника заінтересованої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ), за участю заінтересованої особи Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації (далі - заінтересована особа), звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 07.08.1986 року по 18.08.1986 року.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з 07.08.1986 року по 18.08.1986 року у складі збірної автоколони формування Цивільної оборони він приймав безпосередню участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджено випискою із рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.01.1993 року у справі № 151 та довідкою про збільшену заробітну плату.

Як зазначає заявник, він звернувся до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України та отримав відповідь, що накази Цивільної оборони СРСР та Міністерства оборони СРСР на зберігання до архіву не надходили.

Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, що є правонаступником Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, надав заявнику відповідь, що підтвердження участі у формуваннях Цивільної оборони не відноситься до повноважень департаменту.

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що з 09.07.2015 року було ліквідовано постійно діючу комісію з питань розгляду звернень громадян щодо підтвердження їх участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони; інших архівних документів не збереглось, в зв`язку з чим він не може підтвердити залучення його до складу формування Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, заявник просить задовольнити його заяву.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, та призначено судове засідання на 14.05.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2021 року розгляд справи відкладено на 02.07.2021 року у зв`язку з неявкою учасників судового засідання.

У судове засідання заявник не з`явився; про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином; у поданому суду клопотанні просив розглядати справу без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки заявника в період з 25.02.1981 року по 18.10.1989 року ОСОБА_1 працював у АТП-11174, яке перейменовано в АТП-23069.

Згідно з копією військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 23.09.1982 року по 23.10.1989 року перебував у штаті автоколони № 2365-Т.

З копії виписки з наказу Київського АТП-23074 від 07.08.1986 року водія ОСОБА_1 було відряджено на ст. Вільча строком на 12 днів з 07.08. по 18.08.1986 року.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 02.09.2008 року ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2).

Згідно з копією виписки з рішення Печерського районного народного суду м. Києва від 15.01.1993 року встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.08. по 18.08.1996 року перебував у зоні відчуження Чорнобильської АЕС (населений пункт - с. Іллінці, м. Чорнобиль), де виконував посадові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За змістом копії довідки Акціонерного товариства закритого типу АТП-13069 (у яке перейменоване АТП-23069) від 08.05.1998 року № 52 ОСОБА_1 за місцем роботи в АТП-13069 виплачено заробітну плату за роботу в населеному пункті зони відчуження - с. Іллінці, м. Чорнобиль, за період з 07.08.1986 року по 18.08.1986 року.

Відповідно до копії довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надати необхідну інформацію стосовно залучення працівників АТП-23069 до складу формувань Цивільної оборони для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, немає можливості, оскільки документи цивільних організацій на зберігання до архіву не надходять; накази Цивільної оборони СРСР та Міністерства оборони СРСР на зберігання до архіву не надходили.

Згідно з копією листа Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації від 18.02.2021 року № 01.1-15/272 ОСОБА_1 надано відповідь, що підтвердження участі у формуваннях Цивільної оборони не відноситься до повноважень департаменту; вимога органів соціального захисту населення щодо надання довідки, яка містить інформацію про наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони, займану посаду та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначає переліку доказів, на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань Цивільної оборони.

Відповідно до п.п. 3, 5-7 Положення про цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 201-78 (далі - Положення) підготовка країни з цивільної оборони проводиться завчасно в мирний час з урахуванням розвитку зброї масового ураження та інших засобів нападу. Цивільна оборона СРСР організовується за територіальним принципом на всій території країни. Загальне керівництво цивільної оборони СРСР здійснює Рада Міністрів СРСР, а безпосереднє керівництво - Міністерством оборони СРСР. Керівництво цивільною обороною на об`єктах народного господарства здійснює керівник такого об`єкту, який виконує свої функції через штаби і служби цивільної оборони.

Нормами п. 12 Положення передбачено, що служби цивільної оборони створюються для виконання інженерно-технічних, медичних та інших спеціальних заходів цивільної оборони, підготовки сил та засобів, а також для забезпечення діяльності невоєнізованих формувань в ході проведення рятувальних та невідкладних аварійно-відновлювальних робіт. Служби цивільної оборони поділялися на загальнорадянські, республіканські, крайові, обласні, районні, міські служби та служби об`єктів народного господарства. Такі служби створювалися з урахуванням рекомендацій керівника цивільної оборони СРСР.

Силами цивільної оборони СРСР, згідно з п. 13 Положення, були невоєнізовані формування цивільної оборони та військові частини, а також залучені у відповідності до плану цивільної оборони організації та установи міністерств, відомств і виконавчих комітетів Рад депутатів робітників.

Комплектування невоєнізованих формувань цивільної оборони особовим складом, технікою та матеріально-технічними засобами здійснюється керівниками цивільної оборони і керівниками служб цивільної оборони за рахунок об`єктів народного господарства, на базі яких вони створені.

Згідно з п. 16 Положення до невоєнізованих формувань цивільної оборони можуть в обов`язковому порядку зараховуватися громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років і жінки - від 16 до 55 років, за винятком військовозобов`язаних, які мають мобілізаційні приписи, інвалідів І та ІІ груп, вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років, а жінок з середньою та вищою медичною освітою - до 2 років.

Громадяни СРСР, зараховані до невоєнізованих формувань, зобов`язані приймати участь в рятувальних та невідкладних аварійно-відновлювальних роботах і виконанні інших завдань цивільної оборони.

Таким чином, особа з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи має право на встановлення статусу інваліда війни у разі, якщо вона приймала участь у ліквідації таких наслідків у складі штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони СРСР.

Формування цивільної оборони підлягали створенню на кожному об`єкті народного господарства, мали визначену чисельність, а їх укомплектування здійснювалося за рахунок громадян СРСР. Певна група громадян СРСР могла бути залучена до складу невоєнізованих формувань цивільної оборони в обов`язковому порядку.

За змістом п. 16 Положення громадяни СРСР підлягали залученню до невоєнізованих формувань цивільної оборони, а не входили до складу таких формувань в силу вимог закону.

Крім того, особа підлягала залученню до штабу, служби чи невоєнізованого формування цивільної оборони певного рівня - загальнорадянського, республіканського, крайового, обласного, районного, міського чи певного об`єкта народного господарства.

Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС є дійсне, не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2) наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, видане на ім`я заявника, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, як убачається з копії виписки з рішення Печерського районного народного суду м. Києва від 15.01.1993 року встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.08. по 18.08.1996 року перебував у зоні відчуження Чорнобильської АЕС (населений пункт - с. Іллінці, м. Чорнобиль), де виконував посадові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту, що заявник у період з 07.08.1986 року по 18.08.1996 року як працівник АТП-23069 виконував роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 07.08.1986 року по 18.08.1986 року.

Заявник - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа - Департамент цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації: 04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 21; .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду), а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.07.2021 року.

Суддя Є.С. Хайнацький