ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1076/21
Провадження №2/477/710/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 серпня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Дячок Л.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Вітовський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса №9199 від 27.01.2020 року, за яким з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернено стягнення заборгованості у розмірі 28289.66 грн. за кредитним договором №579/6601ACLAPT5 від 24.01.2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що постановою державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 13.05.2021 року відкрито виконавче провадження №65394303 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Гуревічова О.М.

Вважає, що виконавчий напис є незаконним, оскільки нотаріус не мав передбачених законом підстав для його вчинення, так як відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік таких документів визначено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Виконавчий напис №9199, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за заявою ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 29 січня 2021 року.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17.

Пунктом 1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами.

При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Кредитний договір, укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 не є нотаріально посвідченим договором. Крім того, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

03 серпня 2021 року представник відповідача надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог, відповідно до якої ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача судового збору у розмірі 50% від сплаченого позивачем при подачі позовної заяви та заяви про забезпечення позову, а саме 454 грн., та 277 грн. відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України.

Крім того, представник відповідача надіслав до суду клопотання про врегулювання спору за участі судді, відповідно до якого пропонував вирішити спір щодо заборгованості за кредитним договором на запропонованих ним умовах та укласти мирову угоду.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. У зв`язку з надходженням до суду заяви представника відповідача про визнання позовних вимог, не заперечував проти розгляду справи та прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні.

Стосовно вирішення клопотання про врегулювання спору за участі судді зазначив, що воно не стосується предмету спору, тому не підлягає вирішенню у даному провадженні.

Третя особа приватний нотаріус Гуревічов О.М. до судового засідання не з`явився. Згідно відомостей, наданих Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. припинена з 31.01.2020 року (а.с.28).

Від третьої особи Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) пояснення по суті справи не надходили, про дату, час та місце судового засідання третя особа повідомлена належно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, 13.05.2021 року постановою головного державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі заяви стягувача ТОВ "Фінансова компанія управління активами" про примусове виконання виконавчого напису №9199 від 29.01.2020 року, виданого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М., відкрите виконавче провадження №63394303 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості в сумі 28289,66 грн.

Виконавчий напис №9199 від 29.01.2020 року вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами", якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу, ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі договору факторингу №20140730-Г від 30.07.2014 року відступило право вимоги за кредитним договором №579/6601ACLAPT5 від 24.01.2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , не сплачену за період з 29.07.2014 року по 20.12.2019 року заборгованість на загальну суму 28289,66 грн. Сума, що підлягає стягненню, складається з:

- 3377,33 грн. заборгованості за тілом кредиту;

- 848,92 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією;

- 23913,41 грн. заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею;

- 150,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису (а.с.8).

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус вчиняє виконавчий напис на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік документів).

Відповідно до ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як встановлено судом, нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис на підставі п.2 «Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17, оскільки постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом нечинною з моменту її прийняття, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ №1172 в редакції від 29.11.2001.

Таким чином, у зв`язку з тим, що на момент вчинення виконавчого напису 29.01.2020 року п.2 Переліку був нечинним, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно визнання відповідачем позову, то відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних пістав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання представником відповідача даного позову слід прийняти, так як воно не суперечить закону та для того наявні законні підстави.

Враховуючи вищенаведене, а також визнання відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Стосовно клопотання представника відповідача щодо врегулювання спору за участі судді, суд зазначає, що предметом позову, що розглядається, є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому підстав для врегулювання спору щодо розміру заборгованості позивача за кредитним договором суд не вбачає, в зв`язку з чим у задоволенні клопотання належить відмовити.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 908,00 грн. судового збору та 454,00 грн. судового збору - за подання заяви про забезпечення позову (а.с.1,14).

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила. В разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні в порядку визначеному законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні з позовом.

Таким чином, позивачу підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору у розмірі 454,00 грн., сплаченого за подання позовної заяви та 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, у розмірі 277,00 грн., а всього 731,00 грн.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 731,00 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №9199, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 28289 грн.66 коп. за кредитним договором №579/6601ACLAPT5 від 24 січня 2013 року, укладеним між Приватним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.158 ЦПК України, застосовані судом заходи забезпечення позову згідно ухвали суду від 09 червня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (, адреса:08200, Київська область, м.Ірпінь, вул.Стельмаха, 9-А, офіс 203), на користь ОСОБА_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судовий збір у розмірі 731 (сімсот тридцять одна) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з державного бюджету:

- 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., сплаченого позивачем згідно квитанції №76890 від 04.06.2021 року за наступними реквізитами: отримувач: Миколаїв.ГУК/Жовтнев.суд/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0014230;

- 50 відсотків судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 277 (двісті сімдесят сім) грн. 00 коп., сплаченого позивачем згідно квитанції №76946 від 04.06.2021 року за наступними реквізитами: отримувач: Миколаїв.ГУК/Жовтнев.суд/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030; код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0014230.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 16.08.2021 року.

Суддя Л.М. Семенова