Справа № 344/7420/21
Провадження № 22-ц/4808/1115/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року, постановлену у м. Івано-Франківськ суддею Бородовським С.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ведення спільного господарства та факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно. Враховуючи те, що він є сином спадкодавця, має право на отримання спадщини як спадкоємець за законом першої черги, крім того, є особою з інвалідністю (третя група з дитинства), від народження перебував на повному утриманні батька, а тому також має право на призначення йому соціальних виплат, пов`язаних із втратою годувальника. При цьому, для реалізації ним спадкових прав, призначення пенсії та/або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню йому необхідно встановити факт перебування на утриманні спадкодавця, постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та ведення спільного господарства.

Враховуючи викладене, просив встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з жовтня 2005 року постійно проживав та вів спільне господарство із ним в АДРЕСА_1 , а також факт його перебування на утриманні померлого.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та факту перебування фізичної особи на утриманні відмовлено.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушенням судом вимог процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч вимогам цивільного процесуального законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали надав оцінку як заявленим вимогам, так і долученим до справи доказам та дійшов хибного висновку про існування спору про право.

Крім того, вважає помилковим висновок суду про те, що він як спадкоємець першої черги ставить вимогу про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, що в контексті вимог ст. 1264 ЦК України свідчить про віднесення його до четвертої черги спадкоємців, оскільки це не ідентичні факти, які породжують зовсім різні правові наслідки.

Не погоджується також із висновком судді про те, що встановленню факту постійного проживання із спадкодавцем повинно передувати звернення до нотаріуса, заведення спадкової справи чи наявність вмотивованої відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а встановленню факту перебування фізичної особи на утриманні з метою призначення соціальних виплат звернення до органу соціального захисту, оскільки зазначене не передбачено жодним нормативно-правовим актом.

Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Представник апелянта подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у відпустці до 29.08.2021року, яке судом з огляду на причини вказані в клопотанні та обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду відхилено.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою апелянта, суддя виходив із того, що заявлені вимоги свідчать про існування спору про право, а саме, право на спадкування та оскарження відмови в призначенні соціальних виплат для яких чинним законодавством встановлено позовний порядок звернення до суду, а встановлення фактів, які просить заявник, може вплинути на спадкові права й обов`язки інших спадкоємців.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками судді з огляду на таке.

Згідно із частиною 7 статті 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 4 статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання. Спір про право є особливим видом правовідносин, який виникає внаслідок відсутності згоди між сторонами регулятивних або охоронних правовідносин щодо взаємних прав та обов`язків.

Висновок суду про те, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема,судом правильно встановлено, що зі змісту заяви вбачається, що встановлення спірних фактів пов`язано із виникненням права на спадщину і таке встановлення може впливати на спадкові права та обов`язки інших осіб.

Разом з тим, хибним є встановлення судом ряду обставин та висновки суду щодо оцінки доказів, які не стосуються вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Зокрема, у окремих абзацах мотивувальної частини ухвали суд робить висновки, які стосуються встановлення фактичних обставин у справі та оцінки долучених до заяви доказів, на що обґрунтовано вказує в скарзі апелянт. Зокрема, судом зазначається:

«Також виникнення права заявника на спадкування не залежить від факту спільного проживання з спадкодавцем. Із вказаним фактом пов`язана реалізація заявником його простроченого права на прийняття спадщини або прийняття спадщини у формі спільного проживання. Отже спільне проживання заявника та спадкодавця є не правовою підставою для встановлення факту, що має юридичне значення, а формою прийняття спадщини, що підлягає доведенню в судовому порядку виключно в позовному провадженні.»

«Також встановлення обставини перебування на утриманні визначено в якості підстави для призначення виплат, що здійснюється за зверненням до органу або за позовом щодо оскарження відмови в їх здійсненні.»

«Також заявником не вказано інформації щодо реєстрації інших спадкоємців за адресою реєстрації спадкодавця.»

«Також в заяві не вказано, на обставини відмови в оформленні спадкових прав нотаріусом, не вказано про реєстрацію спадкової справи, не долучено відповідного витягу. В свою чергу законом однозначно встановлено, що оформлення спадкових прав є дискреційним повноваженням нотаріуса, а не суду».

«Відповідно до постанови ВС №2-390/2006 зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса позивач зобов`язаний надати суду судове рішення щодо вирішення відповідного спору. Таких доказів заявник суду не надав».»

Наведені вище висновки суду не стосуються питань, які вирішує суд при прийнятті заяви в порядку окремого провадження, тому ухвала підлягає зміні з виключенням наведених абзаців з ухвали суду.

Оскільки суд прийшов правильного висновку про наявність спору про право і обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, оскаржувана ухвала підлягає зміні тільки в наведеній вище частині.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року абзаци 13, 15, 19, 20, 21 в частині слів:

«Також виникнення права заявника на спадкування не залежить від факту спільного проживання з спадкодавцем. Із вказаним фактом пов`язана реалізація заявником його простроченого права на прийняття спадщини або прийняття спадщини у формі спільного проживання. Отже спільне проживання заявника та спадкодавця є не правовою підставою для встановлення факту, що має юридичне значення, а формою прийняття спадщини, що підлягає доведенню в судовому порядку виключно в позовному провадженні.»

«Також встановлення обставини перебування на утриманні визначено в якості підстави для призначення виплат, що здійснюється за зверненням до органу або за позовом щодо оскарження відмови в їх здійсненні.»

«Також заявником не вказано інформації щодо реєстрації інших спадкоємців за адресою реєстрації спадкодавця.»

«Також в заяві не вказано, на обставини відмови в оформленні спадкових прав нотаріусом, не вказано про реєстрацію спадкової справи, не долучено відповідного витягу. В свою чергу законом однозначно встановлено, що оформлення спадкових прав є дискреційним повноваженням нотаріуса, а не суду».

«Відповідно до постанови ВС №2-390/2006 зверненню до суду має передувати вирішення питання про видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. У разі відмови нотаріуса позивач зобов`язаний надати суду судове рішення щодо вирішення відповідного спору. Таких доказів заявник суду не надав».»

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12.08.2021.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Максюта І.О.