Справа № 353/455/21
Провадження № 2/353/225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в майні у спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права ОСОБА_2 на 1/3 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , стягнувши з неї, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/3 частини вказаного домоволодіння у розмірі 55618 грн., які внесені нею на депозитний рахунок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по квитанції № 0.0..1 від 15.06.2021 року, та визнати за нею право власності на 1/3 частку будинковолодіння за зазначеною адресою, вартістю 55618 грн. Свої вимоги обгрунтувала тим, що вона є власником 2/3 частин будиноковолодіння по АДРЕСА_1 , а також є власником в цілому земельної ділянки кадастровий номер :10:015:0561 площею 0,2136 га для будівництва і обслуговування вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується договорами дарування від 11.12.2017 року.

2/3 частки будинковолодіння за зазначеною адресою їй подарували батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а земельну ділянку в цілому для будівництва і обслуговування вказаного домоволодіння було їй подаровано батьком ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.08.2000 року, виданого на підставі рішення Кутищенської сільської ради № 61 від 08.08.2000 року, 1/3 частка житлового будинку, господарських будівель та споруд за вказаною адресою належить на праві спільної часткової власності дружині її брата ОСОБА_2 .

Спірне будинковолодіння складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд. Житловий будинок зазначений в технічному паспорті під літерою А побудований із цегли, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 20.9 кв.м..

Її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 01.07.1991 року були членами колгоспного двору. В той час відповідач по справі ОСОБА_2 не була членом колгоспного двору, однак Кутищенська сільська рада 08.08.2000 року, приймаючи рішення про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 помилково та з незрозумілих підстав також визнала право власності за ОСОБА_2 .

У 1980 роках її брат ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_2 і біля одного місяця проживали за вказаною вище адресою. Через незначний період часу він разом з відповідачем виїхали в с. Джулинка Гайсинського району Вінницької області, де парафіяни купили йому чотирикімнатний будинок у центрі села, оскільки ОСОБА_5 є священнослужителем у цьому селі. Пізніше ОСОБА_5 та ОСОБА_2 побудували ще один десятикімнатний будинок в с. Джулинка Гайсинського району Вінницької області, де і проживають по даний час.

Її брат ОСОБА_5 та невістка ОСОБА_2 та будь-які інші члени їхньої сім`ї у будинковолодінні за вканою адресою не зареєстровані та не проживають більше тридцяти років, жодної участі по утриманню житла не приймають, комунальні послуги не сплачують. Особистих речей та речей повсякденного вжитку у будинку немають. Будинок потребує капітального ремонту.

Оскільки частка відповідача ОСОБА_2 є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення права на 1/3 частку в майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї, просила позов задовольнити.

У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд припинити право ОСОБА_2 на 1/3 частки вказаного будинковолодіння, стягнувши з неї, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/3 частини вказаного будинковолодіння у розмірі 55618 грн., та визнати за нею право власності на 1/3 частку будинковолодіння за зазначеною адресою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак у випадку її неявки в судове засідання, також неявки її представника, просила розгляд справи провести без їх участі. Крім того, 12.08.2021 року через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав клопотання, в якому просив не стягувати з відповідача ОСОБА_2 витрати по справі понесені позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак 30.07.2021 року на адресу суду від неї надійшла заява, в якій вона позов визнала, просила його задовольнити, припинивши її право власності на 1/3 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , стягнувши з ОСОБА_1 на її користь компенсацію вартості 1/3 частини вказаного будинковолодіння у розмірі 55618 грн., які внесені позивачем на депозитний рахунок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області по квитанції № 0.0..1 від 15.06.2021 року, та визнати з позивачем право власності на 1/3 частку будинковолодіння за зазначеною адресою, вартістю 55618 грн. Просила справу розглянути у її відсутності та відмовити позивачу в частині стягнення з неї судового збору.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 23.08.2000 року, виданого на підставі рішення Кутищенської сільської ради № 61 від 08.08.2000 року, ОСОБА_3 (батько позивача), ОСОБА_4 (мати позивача), ОСОБА_2 (відповідач) на праві спільної сумісної власності в рівних частках кожному належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Дане свідоцтво зареєстроване в Коломийському МБТІ 23.08.2000 року за реєстровим № 74, що підтверджується реєстраційним написом на правовстановлювальному документі (а.с. 16).

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вациком В.М., ОСОБА_3 (батько позивача) та ОСОБА_4 (мати позивача) подарували ОСОБА_1 (позивач) належні їм 2/3 частки житлового будинку з відповідними частками господарських будівель та споруд, які знаходять за адресою: АДРЕСА_1 , та розташовані на земельній ділянці площею 0,2136 га за кадастровим номером :10:015:0561 (а.с. 3-4). Дані відомості також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 107046646 від 11.12.2017 року (а.с. 7-8), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 261373239 від 14.06.2021 року (а.с. 13-14) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 261414903 від 14.06.2021 року (а.с. 27).

Також згідно договору дарування земельних ділянок, посвідченого приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Вациком В.М., ОСОБА_3 (батько позивача) подарував ОСОБА_1 (позивач) належну йому в цілому земельну ділянку площею 0,2136 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :10:015:0561; в цілому земельну ділянку площею 0,3930 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: урочище «Кривини», с. Кутище, Тлумацький (на даний час Івано-Франківський) район, Івано-Франківська область, кадастровий номер :09:003:0028; та в цілому земельну ділянку площею 0,3029 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: урочище «Гунищі», с. Кутище, Тлумацький (на даний час Івано-Франківський) район, Івано-Франківська область, кадастровий номер :10:004:0205 (а.с. 5-6). Дані відомості також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 107060850 від 11.12.2017 року (а.с. 9) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 261372681 від 14.06.2021 року (а.с. 10-12).

Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04.04.2016 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у період з 1939 року по 1960 рік (а.с. 17-21).

Відповідно до висновку про технічну неможливість поділу в натурі від 29.04.2021 року, виконаного інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 , технічно неможливо здійснити поділ житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами, у співвідношенні 2/3 частки, яка належить позивачу ОСОБА_1 до 1/3 частки, яка належить відповідачу ОСОБА_2 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , без втручання у несучі конструкції, системи та мережі та без зміни функціонального призначення приміщень. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не є самочинно побудованим (а.с. 22).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 29.04.2021 року приватного оцінювача ОСОБА_8 , ринкова вартість домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 166853 грн. (а.с. 23).

Відповідно до акту від 14.06.2021 року в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 (батько позивача), ОСОБА_4 (мати позивача) та їхня дочка ОСОБА_1 (позивач). Син ОСОБА_5 (чоловік відповідача) та невістка ОСОБА_2 (відповідач) та будь-які інші члени їхньої сім`ї в даному будинковолодінні не зареєстровані та не проживають більше 30 років. Жодної участі по утриманню житла не бруть, комунальні послуги не сплачують, особистих речей та речей повсякденного вжитку у будинку немає. Будинок потребує капітального ремонту. ОСОБА_5 (чоловік відповідача) та ОСОБА_2 (відповідач) більше тридцять років постійно проживають в с. Джулинка Гайсинського району Вінницької області (а.с. 26).

Згідно адресної довідки Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 109 від 22.06.2021 року ОСОБА_2 (відповідач) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України у справі № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У справі № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію в постанові від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.

За частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Дана вимога позивачем була виконана (а.с. 37).

Відповідно до абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

Позивачем визначено ринкову вартість домоволодіння у 166853 гривень, а вартість 1/3 частки становить 55618 грн. Відповідач повністю визнала таку вартісну оцінку, про що надала відповідну заяву про визнання позовних вимог цілком і беззаперечно (а.с. 48).

А відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає вартість 1/3 частки спірного домоволодіння в розмірі 55618 грн. доведеною.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 15.06.2021 року позивач ОСОБА_1 перерахувала на депозитний рахунок Тлумацького району Івано-Франківської області: (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): UA0002265, - 55618,00 гривень (а.с. 37) в рахунок виплати компенсації відповідачу за її частку домоволодіння в спадщині.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про припинення права власності відповідача на 1/3 частку у майні, що належить їй на праві приватної спільної часткової власності, з виплатою на її користь відповідної грошової компенсації, суд виходив із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, домоволодіння є неподільним та таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачу оскільки на її користь з депозитного рахунку суду буде виплачена грошова компенсація, та відповідачка забезпечена іншим житлом.

Таким чином, судом встановлено, що 1/3 частка відповідача у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , є незначною, є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на її частку не вбачається.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову, а саме 454,00 грн. (квитанція № 0.0..1 від 14.06.2021 року (а.с. 36), а решту понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в сумі 454,40 грн., за клопотанням представника позивача, слід віднести на рахунок позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Сплатити з депозитногой рахунку Тлумацького району Івано-Франківської області: (банк отримувача: ДКС України, м. Київ, код отримувача: 26289647, код банку отримувача: 820172, номер рахунку (IBAN): НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій по АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , на рахунок НОМЕР_3 , банк отримувача «УКРГАЗБАНК», код банку отримувача 320478 (субрахунок 1181.400101.980), вартість 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 55618 (П`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 00 коп., що були внесені позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , згідно квитанції №№ 0.0..1 від 15.06.2021 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути з державного бюджету позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , сплачений нею по квитанції № 0.0..1 від 14.06.2021 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 454 (Чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Решту витрат понесених позивачем по сплаті судового збору в сумі 454 (Чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок покласти на рахунок позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак