Номер провадження: 22-ц/813/2672/21
Номер справи місцевого суду: 518/1339/20
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернулась до Ширяївського районного суду Одеської області з позовною заявою в порядку цивільного судочинства до Виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила суд визнати дії виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області щодо зняття позивача та її дітей з квартирного обліку незаконними та протиправними, зобов`язати виконавчий комітет Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області поновити позивача та її дітей у черзі на квартирний облік як членів сім`ї військовослужбовця та громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалу вмотивовано тим, що вказана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду, 18 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження не звернув уваги на те, що відносини, що склались між сторонами в даній справі є виключно цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в даному випадку наявний спір про право цивільне, а саме визнання прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, що виникають з житлових правовідносин.

При цьому той факт, що позивачка просить визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та поновити її та її дітей на квартирному обліку, як членів сім`ї військовослужбовця не змінює цивільно-правовий характер даних правовідносин, що підтверджується постановою Верховного Суду від 04.10.2018 року у справі №832/25/16.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з несплатою апелянтом судового збору.

На виконання ухвали Одеського апеляційного суду ОСОБА_1 надіслано на електронну адресу суду заяву якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.01.2021 року провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було відкрито та вказану справу було призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала та просила суд її задовольнити, а ухвалу районного суду скасувати.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд, приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі виходив з того, що в цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень..

На думку колегії суддів, вказаних висновків суд першої інстанції дійшов при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у порядку адміністративного судочинства захисту підлягають права та охоронювані законом інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, що виникають у суспільстві.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Так, з позовної заяви вбачається, що в 1991-1992 році чоловіка позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Одеської області було взято на квартирний облік, як військовослужбовця та учасника війни в Афганістані, який потребує поліпшення житлових умов на підставі ч. 1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» та ст. 31 Житлового Кодексу Української РСР, оскільки він був зареєстрований та мешкав на території смт Ширяєве. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачем 15.04.2014 року написана письмова заява по факту зняття ОСОБА_2 з квартирного обліку, на що позивач отримала відповідь від 07.05.2014 року за вих.№391 про те, що ОСОБА_2 знято з квартирного обліку у зв`язку із смертю. Позивач акцентує увагу на тому, що ОСОБА_2 помер в ІНФОРМАЦІЯ_2 , а з обліку його зняли у 2014 році. Позивач зазначає, що її не було повідомлено про право про збереження права сім`ї військовослужбовця, звільненого з військової служби у запас або у відставку, на першочергове отримання житла у разі його смерті, що передбачено ч. 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців».

Позивач зазначає, що вона разом із дітьми з 2014 по лютий 2019 року включно перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Неодноразові звернення позивача з приводу надання інформації стосовно зняття її та її дітей з квартирного обліку, поновлення на квартирному обліку залишились відповідачем без належного реагування.

Позивач вважає дії відповідача щодо зняття її та її дітей з квартирного обліку є незаконними та порушують права її та її дітей як членів сім`ї військовослужбовця та громадян, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до чинного законодавства України.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на положення ст.ст. 24, 47 Конституції України, ст.ст. 1, 5, 14, 15, 20 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 10, 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації», ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», ст. 31 ЖК Української РСР.

Аналіз вищевикладених обставин дає підстави суду вважати, що спірні правовідносини між позивачем та відповідачем пов`язані із правом позивача та членів її сім`ї щодо перебування (поновлення) на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та випливають з житлових відносин, тобто є однією із складових правовідносин із реалізації права на житло.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Саме на дану норму Конституції України посилається позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги.

Згідно з ч.2 Житлового кодексу Української РСР завданнями житлового законодавства Української РСР є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією СРСР і Конституцією Української РСР права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин.

В широкому розумінні житловими правовідносинами вважаються будь-які відносини, що складаються навколо спеціального об`єкта - житла.

Житлові спори - особливий різновид спорів, що торкаються житлових прав та інтересів громадян і організацій.

У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо).

Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача. В свою чергу, той факт, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин, оскільки характер інтересу у спорі є приватноправовим, та жодним чином не публічно-правовим.

З аналізу наведених правових норм слідує висновок, що спори щодо зобов`язання взяти на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія дійшла висновку, що правовідносини, що склалися між сторонами в даній справі, є виключно цивільно-правовими, а відтак не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в даному випадку наявний спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та охоронюваних законом інтересів, що виникають із житлових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 02.12.2014 року у справі №21-530а14, від 21.12.2016 року у справі №815/1277/14, від 02 березня 2016 року у справі № 6-14цс16, у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі №2-а/87/11 (провадження №11-97апп18) від 17.04.2018 року , у справі № 806/104/16 (провадження № 11-166апп18) від 18 квітня 2018 року, у справі № 815/2551/15 (провадження № 11-640апп18) від 20 вересня 2018 року.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо вирішення його в порядку адміністративного судочинства є обґрунтованими. Апеляційна скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушення процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2020 року скасувати.

Цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе