Справа № 754/7559/17
У Х В А Л А

Іменем України

30 березня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Благовісного В.М., про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Благовісного В.М., в якій просить визнати дії державного виконавця, пов`язані з прийняттям до виконання виконавчого напису № 14460 від 29.09.2017 приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. по стягненню з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 18 178,90 грн.; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63590820

Свої вимоги обґрунтовує тим, що державним виконавцем Благовісним В.М. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 14460 від 29.09.2017 приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. по стягненню з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 18 178,90 грн. Вказує на те, що зазначена постанова винесена з порушенням вимог ч.1 ст.24, ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому виконавчий документ (виконавчий напис від 29.09.2017) надійшов на виконання 11.11.2020, тобто виконавче провадження відкрито не за місцем реєстрації та проживання боржника по АДРЕСА_1 за місцем проживання опікуна боржника та з пропущенням трирічного строку з дня його видачі, що є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання скаржник не з`явилася, надійшла заява за відсутності скаржника та його представника.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На примусовому виконанні в Деснянському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження № 635908209 з примусового виконання виконавчого напису № 14460 від 29.09.2017 приватного нотаріуса КМНО Швеця Р.О. по стягненню з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 18 178,90 грн.

Постановою державного виконавця Благовісного В.М. від 16.11.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису.

Скаржник зазначає, що постанова державного виконавця від 11.11.2020 винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник не зареєстрована та не проживає в Деснянському районі м. Києва та виконавчий документ надійшов на виконання з пропущенням трирічного строку з дня його видачі.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

З долучених документів вбачається, що виконавчий напис датовано 29.09.2017, при цьому у виконавчому написі зазначено місце проживання боржника - АДРЕСА_2 , тобто державному виконавцю було подано виконавчий документ, який відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, містить адресу боржника, яка була відома нотаріусу, який вчиняв виконавчий напис.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 зазначеного закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

31.01.2018 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

12.12.2018 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу з зазначенням про те, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 11.12.2021.

Тому, відповідно, 16.11.2020 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Вбачається, що державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не було допущено порушень зазначених вище правових норм, оскільки в виконавчому листі зазначена адреса боржника (відома суду), яка знаходиться саме в Деснянському районі м. Києва та, відповідно, не пропущено трирічний строк.

При цьому, ОСОБА_2 , як учасник виконавчого провадження, не позбавлена права звернення до державного виконавця з заявою про передачу матеріалів виконавчого провадження за належністю за місцем проживання боржника.

У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 15, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Благовісного В.М., про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 30.03.2021.

Суддя