УХВАЛА

про закриття провадження

"13" серпня 2021 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Лисиченко С.М.,

за участю секретаря судового засідання- Єкімової Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м.Харкова скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романько Ксенії Ігорівни, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_1 ( далі за текстом- заявник, ОСОБА_1 ), подана в порядку статті 447 ЦПК України, у якій заявник прохає суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харкова) Романько Карини Ігорівни щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення та відмови у скасуванні арешту;

- скасувати арешт на транспортний засіб марки Suzuki Vitara S, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , накладений в межах виконавчого провадження № 60639350.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться на виконані постанова Київського районного суду м. Харкова №640/15030/19, видана судом 24.09.2019, щодо стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 342773,72 грн. на користь ДФС України Харківська митниця ДФС., виконавче провадження № 60639350. В межах зазначеного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника, а саме транспортний засіб марки Suzuki Vitara S, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Заявник зазначає, що 10.06.2021 він звернувся до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про скасування арешту зазначеного вище транспортного засобу, накладеного в межах виконавчого провадження № 60639350. Підставою для скасування арешту слугувало рішення Старобільського районного суду Луганської області від 04.03.2021, яке набрало законної сили 13.04.2021, про визнання за ним в порядку розподілу майна подружжя права власності на автомобіль марки Suzuki Vitara S, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Разом з цим, державним виконавцем Романько К.І. відмовлено заявнику в скасуванні арешту транспортного засобу, накладеного в межах виконавчого провадження №60639350, роз`яснено право звернутися до суду із позовом про встановлення права власності та скасування арешту. Заявник вважає незаконним рішення державного виконавця щодо відмови у скасуванні арешту, оскільки станом на день звернення із заявою про скасування арешту, вже мається рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання за ним права власності на вказаний автомобіль.

Крім того, заявник зазначає, що він отримав відповідь на його звернення до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногорському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) лише 27.07.2021, тобто з моменту його звернення сплинуло 47 днів, що в свою чергу грубо порушує його конституційні права та вимоги Закону України « Про звернення громадян».

Заявник, державний виконавець та сторони виконавчого провадження, в межах якого подається скарга, у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляд скарги повідомлені у встановленому законом порядку. Заявник, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги підтримує та прохає їх задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляну скаргу у відсутність нез`явившихся осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали скарги, приходить до наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

У пункті 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91) ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. … Отже, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» .

У статті 1 Закону України « Про виконавче провадження», чинній на час розгляду даної скарги, закріплено, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції ( частина 1 статті 448 ЦПК України).

Отже, право на звернення зі скаргою до суду, в порядку статті 447 ЦПК України, мають лише сторони виконавчого провадження.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №60639350 з виконання постанови Київського районного суду м. Харкова №640/15030/19, яка видана судом 24.09.2019. Сторонами виконавчого провадження є: ОСОБА_3 (боржник) та Харківська митниця ДФС (стягувач).

Відтак, з огляду на вказані приписи Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 не є стороною вказаного виконавчого провадження, в межах якого оскаржуються дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харкова) Романько Карини Ігорівни .

Як вище зазначалося, заявник звернувся до суду із даною скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харкова) Романько Карини Ігорівни, які полягають у надані йому відповіді з порушенням строків, передбачених Законом України «Про звернення громадян». Крім того, заявник оскаржує рішення державного виконавця про відмову йому у скасуванні арешту, накладеного постановою державного виконавця від 22.06.2020 на майно боржника, в межах виконавчого провадження №60639350.

Суд зазначає, що Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Статтею 1 Закону України « Про звернення громадян» закріплено право громадяни України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) у встановлений законом строк ( стаття 15 Закону України « Про звернення громадян»).

Відповідно до статті 24 Закону України «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України.

Водночас, за змістом положень статей 2, 4 та 19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки Цивільним процесуальним кодексом не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини 1 статті 287 КАС України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене узгоджується з правовою позицію Великої Палатою Верховного Суду, викладена у постанові від 12.12.2018 у справі № 212/7068/13-ц, від 30.05. 2018 у справі № 815/2255/16, від 27.03.2019 у справі № 823/359/18, від 05.06.2019 у справі № 917/2267/14.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 , який не є стороною виконавчого провадження №60639350, оскаржує дії державного виконавця щодо надання йому відповіді з порушенням строків, передбачених Законом України « Про звернення громадян», тобто скарга стосується не оскарження дій державного виконавця щодо виконання рішення суду, а здійснення управлінських дій з контролю за неналежним виконанням державним виконавцем своїх обов`язків, суд приходить до висновку, що згідно з приписами частини 1 статті 287 КАС України та частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд цієї скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що спори щодо зняття арешту з майна, накладеного в межах виконавчого провадження, власник якого не є боржником, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами загального позовного провадження, а не в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, який передбачений розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу.

Зазначене узгоджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 22.08.2018 у справі № 658/715/16-ц та від 13.03 2019 у справі №815/615/16-ц.

З огляду на зазначене, не розглядаючи скаргу по суті, керуючись статтями 255, 258-261, 447-451 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Романько Ксенії Ігорівни у справі №953/14976/2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 17.08.2021.

Суддя - С.М. Лисиченко