Справа № 278/980/21
Провадження по справі 2/276/811/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.

за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05.05.2021 відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено справу до розгляду в загальному провадженні.

23.07.2021 року представником позивача подано до суду заяву про відмову від позову та вирішення питання розподілу судових витрат у зв`язку зі сплатою страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 28338 гривень.

У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 4000 гривень судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, яка складається з правового аналізу наявних доказів у сумі 1000 гривень, опрацювання законодавчої бази та формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії в сумі 1000 гривень та написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд в сумі 2000 гривень.

Представник відповідача направив до суду клопотання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у зв`язку з оплатою відповідачем страхового відшкодування у повному обсязі та просить не стягувати з відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу у зв`язку з повною оплатою суми страхового відшкодування до винесення рішення. У своєму клопотанні зазначає, що згідно п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили, а тому відповідач не відмовляв позивачу

у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинив строк здійснення виплати страхового відшкодування до отримання документу щодо встановлення винної особи, яке набрало законної сили. Відсутність інформації про набрання законної сили рішення у кримінальній справі щодо спірного ДТП зумовлює припинення перебігу строку прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто на момент розгляду даної справи позбавляє обов`язку страхову компанію провести страхову виплату. Лише 25.05.2021 року АТ «СТ «ТАС» (приватне) стало відомо про ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000060. AT«СГ«ТАС» (приватне) у відповідності до Закону №1961-IV здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у повному обсязі у розмірі 28338 грн., про що свідчить платіжне доручення №185930 від 28.05.2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить о висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності усіх учасників провадження.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви, суд приходить наступного висновку.

Згідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Статтею 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що судом встановлено, що дії позивача не суперечать його інтересам, суд вважає можливим задовольнити заяву про відмову від позовних вимог та закрити провадження у справі.

Стосовно вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Так, згідно ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що із позовом до суду позивач звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області 02.04.2021 року. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 07.04.2021 року справу було передано до Володарсько Волинського районного суду Житомирської області. Ухвалою Володарсько Волинського районного суду Житомирської області від 05.05.2021 року у

справі відкрито позовне провадження. Страхове відшукування у розмірі 28338 гривень відповідачем було виплачено позивачу 28.05.2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення №185930.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів, що відповідач повідомляв позивача про неможливість прийняття рішення по справі про здійснення страхового відшкодування та виплати його до моменту отримання страховиком рішення в кримінальному провадженні, яке набрало законної сили та що розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийнято відповідне рішення, а також не надано доказів, що АТ «СГ «ТАС» лише 25.05.2021 року стало відомо про ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05.05.2021 року про закриття кримінального провадження. Крім того, з наданої позивачем копії листа №10350/7121 від 21.05.2021 року вбачається, що відповідачем, ще до 21.05.2021 року прийнято рішення про страхову виплату у розмірі 28338,00 грн.

Таким чином вбачається, що позовні вимоги, із якими позивач звернувся до суду, були виконанні відповідачем після пред`явлення позову, а тому суд приходить до висновку, що позивач має право на звернення до суду із заявою про відшкодування понесених у справі витрат з відповідача.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копії ордеру про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Стефківським В.І. на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №2 від 06.03.2020 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №033, копію Додатку №2 від 23.03.2021 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №2 від 06.03.2020 року, копію детального розрахунку робіт (наданих послуг) від 26.03.2021 року.

Так, відповідно до детального розрахунку робіт (наданих послуг) від 26.03.2021 року ОСОБА_1 була надана правнича (правова) допомога, вартість якої становить 4000 гривень, яка складається з правового аналізу наявних доказів у сумі 1000 гривень, опрацювання законодавчої бази та формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії в сумі 1000 гривень та написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд в сумі 2000 гривень.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом п.3.1.3 договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №2 від 06 березня 2020 року клієнт зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги Адвокатського об`єднання на умовах даного Договору.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності

їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності, оскільки справа містить незначну кількість документів, які не потребують багато часу для їх опрацювання, з матеріалами справи представник позивача в суді не ознайомлювався.

Таким чином суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Окрім цього слід зазначити, що позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався у відповідності до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому з урахуваннямвимог ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 50% судового збору у розмірі 454 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 49, 133, 137, 141, 142, 255, 256, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Провадження у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) (03062, м.Київ, пр.Перемоги 65, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятлдесят чотири) гривні.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Володарсько Волинський районний суд Житомирської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.О. Бобер