Єдиний унікальний номер судової справи 642/5326/17
Номер провадження 22-ц/812/555/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

09 квітня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Пасечнюком І.П.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи при перегляді в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення, яке ухвалено Ленінським районним судом міста Миколаєва 28 грудня 2020 року, під головуванням судді Коваленка І.В. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Холодногірського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Холодногірського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, правонаступником якого є Холодногірський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі - Холодногірський відділ ДРАЦС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей по Холодногірському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (натепер - Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради), про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приблизно наприкінці 2001 року ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_3 та деякий час (не більше місяця) вони проживали разом.

Через певний час відповідач повідомила позивача, що завагітніла і він є біологічним батьком дитини. У зв`язку із цим, вони примирилися та 16 березня 2002 року зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дитину - ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження якого батьком записано позивача.

Між тим, позивач ОСОБА_1 має сумніви щодо кровного споріднення з дитиною, оскільки дитина на нього не схожа. Більш того, спільні знайомі сторін теж висловлюють припущення про те, що він не є рідним батьком дитини.

Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив:

виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за №484 від 16 жовтня 2002 року складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції міста Харкова, запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини;

зобов`язати Холодногірський відділ ДРАЦС внести зміни в актовий запис №484 від 16 жовтня 2002 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька дитини.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 10 липня 2018 року, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року, ухвалу Ленінського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2017 року скасовано. Справу направлено для розгляду за встановленою підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 надала до районного суду відзив, в якому просила у задоволені позову відмовити. Зазначала, що позивач знав про складення 16 жовтня 2002 року актового запису про народження ОСОБА_4 та зазначення останнього батьком дитини, а тому позов ОСОБА_1 подано зі спливом позовної давності. Також, при обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається виключно на свої сумніви та припущення спільних знайомих.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 грудня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , зазначав, що суд першої інстанції мотивував рішення лише одним доказом - висновком експерта, який позивач ставить під сумнів, та посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі також міститься клопотання про призначення у справі повторної судової молекулярно-генетичної експертизи. Підставою призначення повторної судової експертизи позивач зазначає порушення порядку дій з відбору біологічних зразків та відсутністю достатніх заходів для збереження зразків, а також те, що висновок експертів не містить достатнього обґрунтованого висновку про причини розбіжності по локусу D16S539, зовсім не містить відомостей про показники індексу батьківства і комбінованого індексу батьківства. Просить доручити проведення повторної судової експертизи експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На вирішення експертів просить поставити питання про те, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 , матір`ю якого є відповідач ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу заперечувала проти задоволення клопотання про призначення повторної експертизи, посилаючись на дотримання всіх правил проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, відсутність будь-яких підстав для застосування правил ст.113 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримала клопотання про призначення повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи.

Розглянувши клопотання позивача, заслухавши заперечення відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За правилами ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Висновок експерта як доказ підлягає судової оцінки поряд з іншими доказами, які є у справі.

Згідно з ч.2 ст.113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року, №53/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року №705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року №1950/5) (далі - Інструкції) згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Відповідно до п.3.6 Інструкції у разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

Отже, повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»).

З матеріалів справи убачається, що 02 грудня 2020 року складено висновок експертів Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» за №137, яким надано відповідь на поставлене районним судом питання щодо біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_4 . Зокрема зазначено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , народженого громадянкою ОСОБА_3 , з вірогідністю 99.999% (том 2 а.с.217-224).

Судова експертиза призначена та проведена відповідно до вимог закону. Доводи позивача, що експертний висновок є недостатньо обґрунтованим та існують сумніви в його правильності, а під час призначення та проведення експертизи істотно порушено процесуальні норми є необґрунтованими та такими, що не підтверджені будь-якими належними доказами.

При цьому, апеляційний суд не дає оцінку висновку експертів як належному (неналежному), достатньому (недостатньому) або достовірному (недостовірному) доказу, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті спору, а обмежується лише встановленням підстав для призначення повторної експертизи.

Отже, з клопотання про призначення повторної судової експертизи не вбачається підстав для її призначення, а також не наведено переконливих доводів та доказів про необхідність її призначення, виходячи з предмету спору та доводів апеляційної скарги.

За такого, враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає доцільності призначення повторної експертизи, оскільки з матеріалів справи не вбачається правових підстав для призначення такої експертизи задля відповіді на ті питання про які зазначає позивач у своїй заяві.

До того ж, при вирішенні вказаного питання слід враховувати, що розумність строків розгляду справи згідно зі ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Керуючись ст.ст.103-104,113,368 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Холодногірського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового

рішення складено 13 квітня 2021 року