Ухвала

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 334/963/19

провадження № 61-12811ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання будівництва лінії електропередачі незаконним, усунення порушення права власності шляхом демонтажу лінії електропередачі, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» про встановлення сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ «Запоріжжяобленерго», у якому просив визнати будівництво лінії електропередачі в межах земельної ділянки кадастровий номер :04:027:0520, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , визнати незаконним та зобов`язати відповідачів усунути порушення права власності шляхом демонтажу лінії електропередачі, прокладеної у повітряному просторі, стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:027:0520, та є співвласником цього будинку.

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 дізнався, що без його дозволу на території його земельних ділянок працювали інженери-проектанти ПАТ «Запоріжжяобленерго», що видані технічні умови на розроблення проекту електропостачання частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , або проект електропостачання сусідньої земельної ділянки кадастровий номер :04:027:0523, яка належить ОСОБА_2 . На належну йому земельну ділянку встановлено новий стовп електропередачі та прокладено у повітряному просторі належної йому земельної ділянки лінію електропередач (далі - ЛЕП). Відповідно до Правил охорони електричних мереж проходження ЛЕП над житловим будинком не допускається, за винятком підходів відгалужень від ПЛ до вводів до житлових будинків. Неправомірними діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, оскільки порушені його права як власника нерухомого майна. Він працює за межами України, змушений приїжджати в Україну для підготовки матеріалів справи, участі у судових засіданнях, що призводить до матеріальних витрат та моральних страждань. Він змушений витрачати свій час на перебування в суді, на звернення до різних інстанцій, звертатися за правовою допомогою.

В листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ПАТ «Запоріжжяобленерго», у якому просила встановити безкоштовний безтерміновий сервітут на право розташування залізобетонної опори лінії електропередачі (стовпа ЛЕП) в місці фактичного встановлення на земельній ділянці, належній ОСОБА_1 , кадастровий номер :04:027:0520, площею 0,0117 га, та прокладеним у повітряному просторі лініям електропередач, які забезпечують подачу електропостачання до належної їй частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також на право проходу, проїзду транспортним засобом через належну ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :04:027:0520, площею 0,0117 га, - від центральної дороги по вул. Прогресивній до належної ОСОБА_2 земельної ділянки кадастровий номер :04:027:0523, площею 0,0188 га, та частини житлового будинку на цій земельній ділянці, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути судові витрати.

Зустрічний обґрунтований тим, що ОСОБА_2 є власником 27/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,0188 га, кадастровий номер :04:027:0523, для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку. Вказану частину житлового будинку та земельну ділянку вона придбала 19 травня 2017 року у ОСОБА_1 . Згідно Акту про розрахунок часток, для відчуження частини житлового будинку відчуженню підлягає: житловий будинок літ.А, який складається з кухні 1-1 площею 10,1 кв.м., котельної 1-2 площею 5,4 кв.м, кімнати 1-3 площею 1 .6 кв.м., загальною площею 37,1 кв.м., що складає 27/100 часток житлового будинку. 19 травня 2017 року одночасно з укладенням вищезазначених договорів купівлі-продажу нерухомості ОСОБА_1 також склав нотаріально посвідчену заяву, згідно якої надав згоду їй як співвласнику житлового будинку АДРЕСА_1 , на виділення часток сумісного майна в окремі одиниці у разі дотримання певних умов, серед яких є умова «забезпечення всіх новостворених будівель усіма комунікаціями, які були у житловому будинку АДРЕСА_1 до розподілу», ОСОБА_1 запевняв, що на земельній ділянці, по якій здійснюється проїзд до придбаного будинку, буде побудована дорога. Спірна залізобетонна опора лінії електропередачі (стовп ЛЕП) була встановлена на ділянці, по якій здійснюється проїзд до будинку, з метою забезпечення придбаного у позивача нерухомого майна електричною енергією, спірний стовп ЛЕП та прокладена у повітряному просторі лінія електропередач є зовнішніми інженерними комунікаціями, які забезпечують подачу ресурсів в її будинок, а тому вважала, що ОСОБА_1 своєю заявою від 19 травня 2017 року фактично надав згоду на їх встановлення. ОСОБА_1 перекрив проїзд до будинку по дорозі, яка проходить через земельну ділянку з кадастровим номером :04:027:0520.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 06 липня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишені без задоволення, рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2021 року - без змін.

30 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2021 рокута постанову Запорізького апеляційного суду від 06 липня 2021 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання будівництва лінії електропередачі незаконним, усунення порушення права власності шляхом демонтажу лінії електропередачі, стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн і встановлення сервітуту.

Отже, справа № 334/963/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 334/963/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 06 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання будівництва лінії електропередачі незаконним, усунення порушення права власності шляхом демонтажу лінії електропередачі, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» про встановлення сервітуту.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат