Справа № 199/7797/20
(2/199/1085/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

07.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Остапенко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.11.2017 року в смт Слобожанське мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля марки «МАН» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відповідача по справі було притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований ТОВ «Рентон Центр» у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3116/267/000939 від 27.12.2016 р., транспортний засіб «МАН» д.н.з НОМЕР_2 .

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку-фактури, звіту експерта, договору про погодження розміру та умов виплати страхового відшкодування та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 120000,00 грн. на рахунок страхувальника.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАН» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 була застрахованав АТ «СК «АХА Страхування» на підставі полісу АК/6348037, страхова компанія надала страховий захист своєму відповідачу та здійснила страхову виплату у межах ліміту на користьпозивача у розмірі 99000,00 грн., відповідно до ліміту, що встановлений Полісом таза вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою, яка відшкодувалася Страховою компанією відповідача становить: 21 000,00 грн. = (120 000,00 (розмір завданої шкоди) 99000,00 грн. (сума відшкодування АТ «СК «АХА Страхування»). Вказані кошти позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2017 року , 08 листопада 2017 року на перехресті вул. Василя Сухомлинського та вул. Поштової в смт. Слобожанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, відповідач по справі, керуючи автомобілем «МАН» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Поштовій не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», скоїв зіткнення з автомобілем «МАН» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Сухомлинського, праворуч від нього. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, постраждалих немає.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований ТОВ «Рентон Центр» у ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна», (далі - позивач), згідно з умовами договору страхування № 3116/267/000939 від 27.12.2016 р., (надалі - Договір), транспортний засіб «МАН» д.н.з НОМЕР_2 .

Власник пошкодженого автомобіля ТОВ «РЕНТОН ЦЕНТР» 13 листопада 2017 року звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту.

Згідно з умовами договору № 3116/267/000939, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку-фактури, звіту експерта, договору про погодження розміру та умов виплати страхового відшкодування та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 120000,00 грн. на рахунок страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 138664 від 01.02.2018 р.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача.

Згідно статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За пунктом 23 рішення Європейської комісії з прав людини від 18 липня 2006 року Проніна проти України (№ 2) (Заява №63566/00): Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що позивач, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАН» д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування» на підставі полісу АК/6348037 і позивач отримав відшкодування в межах страхової суми, проте доказів на обґрунтування цих доводів суду не надав, а тому суд позбавлений можливості встановити дійсний ліміт страхового відшкодування за полісом АК/6348037 та обсяг відповідальності саме відповідача.

Оскільки позивачем не доведено суду належними, достовірними та допустимими доказами позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.5,12,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позовних вимогах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: