РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 555/603/20

Провадження № 22-ц/4815/296/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

розглянув в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Березнівського районого суду від 20 листопада 2020 року, ухвалене в складі судді Собчука А.Ю., повний текст рішення складено 25.11.2020 року у справі №555/603/20

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди.

Позов мотивований тим, що 25 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне-Р05, що в межах Березнівського району, Рівненської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , унаслідок якої останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди, а пасажиру даного мотоцикла ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження.

Відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР за № 0000352 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ НАСК Оранта, поліс № АК9589169.

11.07.2019 року ПАТ НАСК Оранта повідомило, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування.

Просить суд стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на лікування в розмірі 14267 грн., відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5385.60 грн., відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності в розмірі 44676 грн., моральну шкоду в розмірі 3216.43 грн. 43 копійки та здійснити розподіл судових витрат, покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Березнівського районого суду від 20 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди - задоволено частково.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на лікування у розмірі 13 063 (тринадцять тисяч шістдесят три) грн., відшкодування шкоди по тимчасовій непрацездатності в розмірі 5 385 (п`ять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 60 копійок, відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності в розмірі 44 676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) грн.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п"ять тисяч) грн.

Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в дохід держави судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким в позовні вимоги задовольнити частково на суму 32062,30 грн.

Вказує, що суд прийшов до помилково висновку вважаючи, що у даному випадку страховик цивільно-правової відповідальності особи, яка використовує джерело підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати шкоду у повному обсязі в разі наявності вини лише потерпілої особи та відсутності вини водія транспортного засобу, оскільки у відповідності до п. 36.3. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Апелянт вважає, що розмір страхового відшкодування має бути розраховано шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на два, тобто на кількість осіб, що завдали шкоди. Крім того, вказує на те, що місцевий суд помилково вважав, страхову компанію завдавачем шкоди та боржником в деліктному зобов`язанні, адже ст.543 ЦК України у сукупності з ч.1 ст.1195 ЦК може застосовуватись лише в рамках деліктного зобов`язання.

Відзив до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення в повній мірі відповідає.

Установлено, що 25 квітня 2018 року приблизно о 21 год. 10 хв. на автодорозі Клесів-Михалин-Березне-Р05, що в межах Березнівського району, Рівненської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , унаслідок якої останньому спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер на місці пригоди, а пасажиру даного мотоцикла ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження.

Відомості про дорожньо-транспортну пригоду внесені до ЄРДР за № 0000352 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, ОСОБА_1 було заподіяно шкоду здоров`ю. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ НАСК Оранта, поліс № АК9589169.

Відповідно до Висновку експерта №874 від 31.10.2018 року у ОСОБА_1 відмічені такі ушкодження: черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня (субдуральні нашарування обох гемісфер головного мозку), переломи склепіння черепа з переходом на основу (перелом потиличної кістки зліва, що прямує до лямбдоподібного шва зліва), забійна рана потиличної ділянки голови; забійні рани обох кистей, множинні забої м`яких тканин голови та обличчя, верхніх та нижніх кінцівок, посттравматична гематома малого тазу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Потерпілий ОСОБА_1 перебував на лікуванні у різних лікувальних закладах та поніс витрати на лікування на суму 14 267 грн.

17.09.2018 року ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з травмами, отриманими ним 24.04.2018 року у дорожньо-транспортній пригоді. Дана обставина підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0960033 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда № 1178.

15.03.2019 року Потерпілий звернувся до ПАТ НАСК Оранта з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування від.

Листом від 11.07.2019 року ПАТ НАСК Оранта повідомило, що у страховика відсутні правові підстави для прийняття рішення про здійснення виплати страхового відшкодування з огляду на те, що потерпілим не надано копії постанови (вироку) суду (слідчого органу) щодо притягнення до відповідальності винної в ДТП особи.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини.

Частиною першою статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

В разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди передбаченому Законом порядку.

За змістом пункту 36.3 статті 36 Закону у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Враховуючи зазначене, слід дійти висновку, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

У такому випадку позивач має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх володільців транспортних засобів разом, так і від будь-кого з них окремо.

Встановивши, що в результаті ДТП, яке сталося за участі забезпеченого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , пасажир транспортного засобу мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, під керуванням ОСОБА_3 - ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, суд дійшов правильного висновку потерпілий має право на отримання страхового відшкодування .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що будь-які докази того, що цивільно-правова відповідальність водія мотоцикла ОСОБА_3 була застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в матеріалах справи відсутні.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що страховик ПАТ «НАСК «ОРАНТА» має обов`язок відшкодувати позивачу шкоду у рахунок сплати страхового відшкодування, заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди, лише у розмірі 32062 грн, а іншу частину має відшкодовувати водій мотоцикла Skymoto Bird X6 200 CC, під керуванням ОСОБА_3 або його страховик, не заслуговують на увагу, оскільки у ПАТ НАСК «ОРАНТА» як страховика ОСОБА_2 та у ОСОБА_3 або його страховика, виник солідарний обов`язок боржників, тому в силу положень частини першої статті 543 ЦК України позивач має право вимагати виконання обов`язку повністю як від усіх боржників разом, так і від ПАТ НАСК «ОРАНТА» окремо.

Аналогічного висновку в справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суду у постанові від 10 січня 2019 року (справа № 274/4882/17-ц, провадження № 61-38295св18).

Помилковість посилання суду на положення ст.1195 ЦК України на правильність висновку сду про наявність підстав для задоволення позову не впливає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.

Рішення Березнівського районого суду від 20 листопада 2020 року залишити без зміни.

Виключити із мотивувальної частини рішення посилання суду на ст.1195 ЦК України, як зайву.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 08 квітня 2021 року.

Головуючий : .

Судді :