Ухвала

04 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 522/12144/19

провадження № 61-12860cк21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року у складі судді: Донцова Д. Ю., та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у складі суддів Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати самочинно збудовані конструкції.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати самочинно збудовані конструкції.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2019 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати самочинно збудовані конструкції було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2019 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 здійснювати діяльність з розведення і утримання голубів у порядку встановленому законодавством, з дотриманням вимог добросусідства та дотриманням санітарних та технічних вимог.

28 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу яка підписана представником ОСОБА_2., на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року справу № 522/12144/19 визнано малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати самочинно збудовані конструкції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук