ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5159/17

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/933/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

місце ухвалення рішення суду - м. Чернігів,

час проголошення судового рішення - 16 год. 37 хв.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК»), в якому, збільшивши в ході судового розгляду заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача на свою користь 209 266,19 грн шкоди, спричиненої ДТП.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що 12 квітня 2017 року приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VОLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. 1-ї Гв. Армії, доїхавши до перехрестя вул. Мартина Небаби, переконавшись у відсутності перешкоди, продовжив рух, майже завершивши маневр повороту направо, в нього в`їхав автомобіль «Mersedes-Benz 240D» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . За даним фактом ДТП було порушено кримінальне провадження та внесено до ЄРДР за № 0002976. За доводами позову, ДТП зумовили неправомірніц дії водія автомобіля «Mersedes-Benz 240D» ОСОБА_2 , який невірно оцінив дорожню обстановку, не дотримавшись вимог дорожнього знаку 3.9. та п. 13.3 Правил дорожнього руху. Після ДТП ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УТСК» з повідомленням про страховий випадок, проте виплату страхового відшкодування відповідач не здійснив. Висновком експерта № 117 від 30 травня 2020 року визначено суму матеріальної шкоди, спричиненої транспортному засобу позивача внаслідок ДТП у сумі 209 299,19 грн, що стало підставою для збільшення заявлених вимог з 55 720 грн до 209 299,19 грн.

Рішенням від 06 квітня 2021 року Новозаводський районний суд м. Чернігова у задоволенні позову відмовив повністю. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УТСК» витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 3 432 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду таким, що не відповідає вимогам законності і обґрунтованості, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновком судової автотехнічної експертизи № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року та фактами, встановленими досудовим слідством у кримінальному провадженні № 0002976, беззаперечно підтверджується, що за умов дотримання водієм автомобіля «Mersedes-Benz 240D» ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 3.9 та вимог п. 13.3 ПДР, дорожньо-транспортної пригоди не відбулось би, оскільки позивач вже закінчував маневр повороту.

Скаржник зауважує, що після ДТП звернувся до ПрАТ «УТСК», повідомив про страховий випадок та просив провести належну виплату страхового відшкодування, проте з отриманої відповіді вбачається, що дії, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, будуть проведені відповідачем після набрання чинності судового рішення про притягнення учасників ДТП до адміністративної відповідальності. Вважає, що закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення не свідчить про відсутність самого адміністративного правопорушення.

Наголошує на тому, що проект договору про розмір страхового відшкодування, за яким ПрАТ «УТСК» погодився здійснити страхову виплату у сумі 55 720 грн, між сторонами було узгоджено, проте відповідач кошти не сплатив.

Скаржник вважає, що має право на відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, можливо і не в заявленому розмірі, але не менше половини від суми збитків з огляду на встановлену обопільну вину водіїв у ДТП.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «УТСК», не погоджуючись з обґрунтуванням апеляційної скарги ОСОБА_1 , просило її відхилити та залишити рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що висновком експерта № 3208/18-24, складеним 13 листопада 2018 року Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, вина ОСОБА_2 у даному ДТП є недоведеною, при цьому встановлено невідповідність дій позивача вимогам п.п. 16.11., 16.3 ПДР, що стали необхідними умовами виникнення події ДТП. Представник ПрАТ «УТСК» наполягає на тому, що відсутні правові підстави для визнання даного випадку страховим та виплати страхового відшкодування у зв`язку із відсутністю вини особи, відповідальність якої була застрахована у відповідача.

Звертає увагу суду на те, що висновком судового експерта № 117 від 30 травня 2020 року встановлено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля VОLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 209 266,19 грн, його ринкову вартість визначено у розмірі 134 155,79 грн, отже транспортний засіб вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим. Разом з тим, відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Однак висновком судового експерта № 117 від 30 травня 2020 року вартість транспортного засобу після ДТП не встановлювалась. Відповідач указує, що замовив експертну оцінку для встановлення ринкової вартості автомобіля позивача з урахуванням пошкоджень, наявних після ДТП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5783УТСК ринкова вартість автомобіля VОLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_1 , до ДТП складала 134 155,79 грн, а вартість даного автомобіля після ДТП - 65 526,56 грн. Ураховуючи положення п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем було розраховано розмір завданого матеріального збитку у сумі 68 629,23 грн (134 155,79 грн - 65 526,53 грн = 68 629,23 грн).

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 12 02976, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить частково задовольнити, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у ПрАТ «УТСК» були відсутні правові підстави для визнання ДТП, що мала місце 12 квітня 2017 року, страховим випадком та виплати страхового відшкодування позивачу, оскільки вина ОСОБА_2 , як особи, відповідальність якої застрахована у відповідача, у виникненні ДТП не підтверджена матеріалами справи. Районний суд констатував, що з висновку експерта від 13 листопада 2018 року вбачається, що саме невідповідність дій позивача вимогам п.п. 16.11, 16.3 ПДР, є необхідними умовами виникнення даної події ДТП.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, ураховуючи наступне.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля VОLKSWAGEN BORA, д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 90), а ОСОБА_2 - автомобіля «Mersedes-Benz 240D» д.н.з НОМЕР_2 (кримінальне провадження № 0002976 а.с. 21).

12 квітня 2017 року в м. Чернігові на перехресті вул. Мартина Небаби - вул. 1-ї Гв. Армії сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mersedes-Benz 240D», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «VОLKSWAGEN BORA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою слідчого Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 11 травня 2017 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002976 від 12 квітня 2017 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1 а.с. 6-10).

У мотивувальній частині постанови про закриття провадження встановлено, що орган досудового розслідування прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 , в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 16.11 ПДР України, керуючи автомобілем «VОLKSWAGEN BORA 1.6», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, внаслідок чого не надав переваги в русі автомобілю «Mersedes-Benz 240D», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого зіткнувся з останнім. У той же час, водій автомобіля «Mersedes-Benz 240D», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 ПДР України, рухаючись в межах населеного пункту з перевищенням дозволеної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, внаслідок чого невчасно застосував екстренне гальмування, в результаті чого зіткнувся з автомобілем «VОLKSWAGEN BORA 1.6», р.н. НОМЕР_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанову від 11 травня 2017 року слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівькій області про закриття кримінального провадження № 0002976 від 12 квітня 2017 року за ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1 а.с. 11-14).

Постановою Новозаводського районного суду м. Черннігова від 12 червня 2017 року у справі № 751/2761/17 матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 208162 від 16 травня 2017 року, складеним відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, повернуто до Управління патрульної поліції України у зв`язку з наявними розбіжностями у написанні прізвища позивача у постанові про закриття кримінального провадження та протоколі про адміністративне правопорушення (т. 1 а.с. 17-18).

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року у справі № 751/2753/17 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 19-20).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Mersedes-Benz 240D», д.н. НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УТСК» на підставі полісу № АЕ/9870053 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (кримінальне провадження № 0002976 а.с. 22).

19 липня 2017 року ОСОБА_1 направив на поштову адресу ПрАТ «УТСК» заяву про відшкодування шкоди за страховим випадком (т. 1 а.с. 269-270), а 21 серпня 2017 року - заяву про отримання страхового відшкодування (т. 1 а.с. 272).

Листом від 23 жовтня 2017 року, адресованим ОСОБА_1 , страхова компанія ПрАТ «УТСК» повідомила про прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування на його користь, з посиланням на відсутність правових підстав для визнання даного випадку страховим та виплати страхового відшкодування у зв`язку із відсутністю вини особи, відповідальність якої застрахована у ПрАТ «УТСК» (т. 1 а.с. 103).

Звернувшись з даним позовом, позивач зазначав, що ДТП відбулася внаслідок неправомірних дій водія автомобіля «Mersedes-Benz 240D» ОСОБА_2 , який не вірно оцінив дорожню обстановку, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «УТСК».

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 1888 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Як убачається з встановлених обставин справи, за фактом ДТП було порушено кримінальне провадження № 0002976.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 11 травня 2017 року мотивована тим, що що орган досудового розслідування прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 , в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 16.11 ПДР України, керуючи автомобілем «VОLKSWAGEN BORA 1.6», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на перехресті нерівнозначних доріг, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, внаслідок чого не надав переваги в русі автомобілю «Mersedes-Benz 240D», р.н. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого зіткнувся з останнім. У той же час, водій автомобіля «Mersedes-Benz 240D», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4 ПДР України, рухаючись в межах населеного пункту з перевищенням дозволеної швидкості руху, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, внаслідок чого невчасно застосував екстренне гальмування, в результаті чого зіткнувся з автомобілем «VОLKSWAGEN BORA 1.6», р.н. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 6-10).

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 червня 2017 року (справа № 751/2753/17) закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 19-20). У даній постанові суду відсутні юридичні факти та обставини, які б свідчили про причини настання ДТП.

З метою встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди і винної особи, судом першої інстанції призначено судову автотехнічну експертизу.

Відповідно до висновку № 3208/18-24, складеного 13 листопада 2018 року експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що (т. 1 а.с. 195-202):

1. Водій автомобіля «Mersedes-Benz 240D», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , який рухається зі швидкістю 40 км/год по горизонтальному відрізку вул. М. Небаби мав технічну можливість застосуванням екстреного гальмування уникнути зіткнення з автомобілем «VОLKSWAGEN BORA 1.6», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , якщо в прийнятий момент виникнення небезпеки автомобіль «Mersedes-Benz 240D», д.н. НОМЕР_2 , від місця зіткнення знаходиться на відстані більше 24м.

2. Зафіксованим на місці ДТП слідам гальмування автомобіля «Mersedes» відповідає швидкість його руху біля 75…76 км/год. Відповідно, перед початком екстреного гальмування автомобіль «Mersedes» рухався зі швидкістю більше 75…76 км/год. В рамках даного дослідження визначити швидкість руху автомобіля «Mersedes» більше точно не надається за можливе.

3. При наближенні до місця ДТП дії водія автомобіля «Mersedes» не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР та не суперечили вимогам п. 12.3 ПДР в частині застосування ним екстреного гальмування керованого автомобіля, як засобу реагування на зміну дорожньої обстановки. Визначити експертним шляхом відповідність (невідповідність) дій ОСОБА_2 вимогам п. 12.3 ПДР в частині своєчасності реагування на небезпеку не надається за можливе у зв`язку з недостатністю вихідних даних для цього.

4. Наближаючись до місця ДТП, водій автомобіля «Mersedes» повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпечної дорожньої обстановки у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР.

5. В дорожній ситуації, що сталася водій автомобіля «VОLKSWAGEN» ОСОБА_1 повинен був з метою створення безпечних умов для руху при проїзді перехрестя вул. М. Небаби - 1 Гвардійської армії діяти відповідно до вимог п.п. 16.11, 16.3 ПДР з урахуванням вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

6. У дорожній обстановці, що склалася, небезпечну дорожню обстановку своїми необережними діями, що не відповідають вимогам п.п. 16.11, 16.3 ПДР створив водій автомобіля «VОLKSWAGEN». Тобто, невідповідність дій ОСОБА_1 вимогам п.п. 16.11, 16.3 ПДР з технічної точки зору є необхідними умовами виникнення події даної ДТП. Із-за не достатку вихідних даних проведеним дослідженням не надається за можливе встановити наявність (відсутність) у водія автомобіля «Mersedes» ОСОБА_2 технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення транспортних засобів (як при фактичній швидкості руху, так і при допустимій п. 12.4 ПДР швидкості). За таких обставин неможливо експертним (аналітичним) шляхом встановити наявність (відсутність) аварійної обстановки для водія ОСОБА_2 , а відтак, і технічну причину виникнення даної ДТП (т. 1 а.с.195-202).

Суд першої інстанції, надаючи оцінку висновку № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року, не врахував, що експертом визначено недотримання обома водіями вимог ПДР, через що сталася ДТП. Зокрема, ОСОБА_1 повинен був з метою створення безпечних умов для руху при проїзді перехрестя вул. М. Небаби - 1 Гвардійської армії діяти відповідно до вимог п.п. 16.11, 16.3 ПДР з урахуванням вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», а ОСОБА_2 наближаючись до місця повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР, а з моменту виникнення небезпечної дорожньої обстановки у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР.

Указані обставини ДТП підтверджуються, крім експертного висновку, і наведеними вище матеріалами даної цивільної справи. Так, закриваючи кримінальне провадження та констатуючи порушення ПДР, як з боку ОСОБА_1 , так і з боку ОСОБА_2 , слідчий склав та скерував до суду протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно обох водіїв.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що водії обох транспортних засобів мали реальну можливість і були зобов`язані діяти у межах, визначених Правилами дорожнього руху України, а отже і мали можливість уникнути ДТП та її наслідків, а тому вина їх у скоєнні ДТП є обопільною, проте ступінь вини різний.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за наявності вини всіх володільців автомобілів розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема залежно від ступеня вини кожного володільця.

Ураховуючи сукупність обставин, за яких ДТП скоєна та те, що під час ДТП небезпечну дорожню обстановку своїми необережними діями створив саме ОСОБА_1 і невідповідність його дій вимогам п.п. 16.11, 16.3 ПДР з технічної точки зору були необхідними умовами виникнення події даної ДТП, колегія суддів приходить до висновку, що ступінь вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді складає 80%, а ОСОБА_2 - 20%.

Беручи до уваги наявність укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ «УТСК» полісу № АЕ/9870053 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність за шкоду, заподіяну майну ОСОБА_1 має бути покладена на ПрАТ «УТСК», з урахуванням ступеню вини ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_1 про те, що він має право на відшкодування не менше половини (50%) від суми збитків з огляду на встановлену обопільну вину водіїв у ДТП не є слушними, оскільки зазначені обставини позивач наданими доказами не довів, а висновком експерта № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року таких обставин не встановлено. Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Та обставина, що позивача не притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не свідчить про відсутність його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на наведений висновок експерта № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року.

Відповідно відхиляються, як безпідставні, доводи апеляційної скарги про те, що за умов дотримання водієм автомобіля «Mersedes-Benz 240D» ОСОБА_2 вимог дорожнього знаку 3.9 та вимог п. 13.3 ПДР, дорожньо-транспортної пригоди не відбулось би, оскільки позивач вже закінчував маневр повороту.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами ПрАТ «УТСК» про те, що визначений позивачем розмір майнової шкоди у сумі 209 266,19 грн є необрунтованим, ураховуючи наступне.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 117, складеного 30 травня 2020 року судовим експертом-автотоварознавцем Громовим А.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - легкового автомобіля «VОLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 12 квітня 2017 року, прийнята рівною його ринковій вартості без урахування пошкоджень отриманих у ДТП, та станом на час проведення експертизи - 30 травня 2020 року, складає 134 155,79 грн (т. 2 а.с. 74-98).

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Як убачається із висновку судової автотоварознавчої експертизи № 117 від 30 травня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «VОLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_1 , складає 209 266,19 грн, а його ринкова вартість - 134 155,79 грн, отже даний автомобіль є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необгрунтованим.

З огляду на положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власнику фізично знищеного автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Однак, висновком судової автотоварознавчої експертизи № 117 від 30 травня 2020 року вартість транспортного засобу позивача після ДТП не встановлювалась, відповідних клопотань з приводу визначення такої вартості ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля № 5783УТСК, складеного 13 березня 2021 року ПП «Експрес-Сервіс-Альфа», ринкова вартість автомобіля «VОLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням пошкоджень наявних після ДТП, станом на 09 березня 2021 року, виходячи з наданих замовником вихідних даних, становить 65 526,56 грн (т. 2 а.с. 125-132). Такий висновок позивачем не був спростований ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції.

Отже, різниця між вартістю автомобіля «VОLKSWAGEN BORA», р.н. НОМЕР_1 ,, до та після ДТП становить 68 629,23 грн (134 155,79 грн - 65 526,56 грн = 68 629,23 грн).

Ураховуючи викладене вище та беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «УТСК», з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути 13 725,84 грн (68 629,23 х 20% : 100% = 13 725,84) майнової шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 13 725,84 грн майнової шкоди. В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ч. 1, п.п. 1,2 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив 640 грн судового збору (т. 1 а.с. 2), а за подання апеляційної скарги - 3 139 грн (т. 2 а.с.177).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов, належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним вимогам, а саме, стягнути з з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 41,92 грн судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 205,60 грн за апеляційний розгляд справи, а загалом, 247,52 грн судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив відшкодувати йому судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Як убачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_1 здійснював адвокат Водолагін С.М. на підставі укладеного між ними договору про надання правової допомоги № 04/06-10 від 03 жовтня 2017 року, а також додаткової угоди № 1 від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 37, 152).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.2, 2.3. додаткової угоди № 1 від 14 травня 2018 року, ОСОБА_1 зобов`язався сплатити адвокату 14 000 грн за вступ у справу № 751/5159/17-ц та представництво його інтересів в Новозаводському районному суді м. Чернігові. Розрахунок гонорару становив: за участь у судовому розгляді справи № 751/5159/17-ц в Новозаводському районному суді м. Чернігова - 7 600 грн ознайомлення з матеріалами справи, вивчення законодавчої бази, що стосується предмета спору, складання позовної заяви, перше судове засідання та 6 400 грн за друге та наступні судові засідання по 1 600 грн (1600 х 4 = 6 400).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 15 травня 2018 року, ОСОБА_1 сплатив Водолагіну С.М. 14 000 грн згідно з додаткової угоди № 01 від 14 травня 2018 року (т. 1 а.с. 246).

З урахуванням викладеного і, враховуючи, що позов задоволено на суму 13 725,84 грн, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 2 800 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції пропорційно до розміру задоволення заявлених ним вимог.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що сума гонорару за представництво позивача у суді першої інстанції змінилась та складає 25 200 грн (7 600 грн + 17 600 грн за одинадцять судових засідань), але витрати у сумі 11 200 грн будуть надані до суду після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення колегія суддів до розгляду не приймає і до уваги не бере, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як свідчать матеріали справи, позивач та його адвокат Водолагін С.М. до закінчення судових дебатів, як це встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не надавали суду першої інстанцїї доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 200 грн. Крім цього, до судових дебатів сторона позивача та його адвокат не робили заяв щодо подання додаткових доказів понесених витрат на правничу допомогу у сумі 25 200 грн протягом п`яти днів після ухвалення Новозаводським районним судом м. Чернігова судового рішення.

Сторона відповідача у відзиві на апеляційну скаргу заперечувала проти задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25 200 грн, посилаючись на недоведеність таких вимог.

Ураховуючи вищезазначене, відсутні правові підстави для вирішення апеляційним судом викладеного заявником клопотання про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, понесену у суді першої інстанції, виходячи з розміру 25 200 грн.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначив про те, що він планує понести у зв`язку із розглядом апеляційної скарги 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідні докази будуть надані до суду у відповідності до приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому зазначене питання може бути вирішено судом апеляційної інстанції за умови дотримання позивачем вищезазначеної норми ЦПК України.

За виготовлення експертного висновку № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року ПрАТ «УТСК» сплатило 3 432 грн (т. 1 а.с. 180), а ОСОБА_1 - 5 720 грн (т. 1 а.с. 149).

Оскільки експертний висновок № 3208/18-24 від 13 листопада 2018 року покладено в основу судового рішення при визначенні обставин ДТП, пропорційно розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УТСК» належить стянути 2 745,60 грн, а з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 - 1 144 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

За виготовлення експертного висновку № 117 від 30 травня 2020 року ОСОБА_1 сплатив 2 860 грн (т. 2 а.с. 10). Визначення розміру матеріального збитку транспортного засобу позивача розраховано судом з урахуванням його результату, отже пропорційно розміру задоволених вимог з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 належить стягнути 572 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Всього з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 716 грн витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 квітня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 13 725 (тринадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) грн 84 коп. майнової шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 247 (двісті сорок сім) грн 52 коп. судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, 2 800 (дві тисячі вісімсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) грн 00 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (м. Київ, вул. Саксаганського, 77, ) 2 745 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн 60 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2021 року.

Головуюча: Судді: