ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 березня 2021 року

м. Харків

справа № 641/3363/20

провадження № 22-ц/818/1522/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська міська рада,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року в складі судді Чайки І.В.,

у с т а н о в и в:

В травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . У період з вересня 2019 року по березень 2020 року він знаходився на заробітках в Російській Федерації, у зв`язку з чим про смерть матері дізнався 12 березня 2020 року, після повернення на територію України. Зазначав, що в нього зберіглось лише фото свідоцтва про народження, в якому вказано, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Магадан РСФСР, батьками зазначено - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , актовий запис № 134. Він звернувся до Сьомої Харківської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у прийнятті заяви йому було відмовлено, оскільки відсутні оригінали свідоцтв про смерть матері та про його народження.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що ОСОБА_3 є його матір`ю; визнати за ним право власності на спадшину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа призначалась до слухання на 17 липня 2020 року, на 27 липня 2020 року, на 17 серпня 2020 року, на 03 вересня 2020 року, на 01 жовтня 2020 року, на 28 жовтня 2020 року та на 12 листопада 2020 року. Однак позивач в судові засідання не з`явився, надсилав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку запровадженим на території України карантину. Суд першої інстанції також зазначив, що у зв`язку з карантином суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя.

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на судові засідання, призначені на 01 жовтня 2020 року та на 28 жовтня 2020 року, він не з`явився та надіслав до суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину. На судове засідання, призначене на 12 листопада 2020 року, він не мав можливості з`явиться, оскільки захворів на короновірус (СОVID-19), у зв`язку з чим направив до суду першої інстанції відповідну заяву про перенесення розгляду справи. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази вручення йому повісток про виклик до суду на судові засідання, призначені на 07 липня 2020 року, на 27 липня 2020 року та на 17 серпня 2020 року.

Інші учасники справи ухвалу суду першої інстанції не оскаржували, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 07 липня 2020 року на 13 год. 00 хв.

07 липня 2020 року, 27 липня 2020 року, 17 серпня 2020 розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

17 серпня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 17 серпня 2020 року у зв`язку з запровадженням на території України карантину (а. с. 58).

01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 01 жовтня 2020 року у зв`язку з хворобою (а. с. 69).

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про витребування доказів. Крім того, просив відкласти розгляд справи, призначеної на 28 жовтня 2020 року (а. с. 74).

11 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на 12 листопада 2020 року у зв`язку з захворюванням на короновірус (СОVID-19). Зазначив, що відповідну довідку надасть до суду в наступне судове засідання (а. с. 82).

Відповідно до частини першої 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у статті 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За умовами частини п`ятої статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду за таких умов у сукупності: 1) належне повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; 2) позивач повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки; 3) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, який належним чином повідомлений про розгляд справи, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України").

Направлені поштові конверти з рекомендованими повідомленнями на ім`я ОСОБА_1 про вручення поштового відправлення судових повісток та ухвал суду були повернуті до Комінтернівського районного суду м. Харкова з зазначенням причин повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 61, 65, 68, 72, 81).

Разом з тим, про існування судового провадження ОСОБА_1 був обізнаний, оскільки саме він звернувся до суду першої інстанції з позовом, направляв заяви про перенесення розгляду справи та витребування доказів.

Встановивши, що розгляд справи в суді першої інстанції переносився неодноразово, у тому числі і за клопотаннями позивача, яким не було зазначено, які саме обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином, зумовлювали необхідність відкладення судових засідань, призначених на 07 липня 2020 року, на 27 липня 2020 року, на 17 серпня 2020 року, суд першої інстанції обґрунтовано залишив позов без розгляду.

Щодо неявки ОСОБА_1 в судові засідання у зв`язку з запровадженням на території України карантину, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641, від 13 жовтня № 956, карантин продовжувався, відповідно до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня, до 31 грудня 2020 року на усій території України.

При цьому, необхідно врахувати, що саме по собі запровадження Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 карантину на території України не зупиняло роботу судів та не передбачало відкладення розгляду судових справ «до дати зняття карантину».

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді О.М.Хорошевський

В.Б.Яцина