Справа № 478/39/21 Провадження № 2/478/76/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року. смт Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Луговської А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором на умовах споживчого кредиту № 1613976 від 09.12.2019 року у розмірі 9420,00 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.12.2019 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та громадянкою ОСОБА_1 був укладений договір № 1613976 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір було укладено в електронній формі та підписано відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», клієнту було надано доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, про тарифи, ціни, та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання на власному веб-сайті товариства розміщені Правила та примірний кредитний договір. Датою укладення кредитного договору є дата одержання товариством електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти).

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, надавши відповідачці після укладення кредитного договору у електронній формі кредит у розмірі 4500,00 гривень шляхом безготівкового перерахування через платіжного провайдера суми кредиту на банківську картку відповідача відкриту в АТ «Ощадбанк».

Проте, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, зокрема не сплачувала кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим, станом на 29.12.2020 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 9420 грн. 40 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 3762 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками (плата за користування кредитними коштами) - 4740 грн. 40 коп. та штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу - 918 грн. 00 коп.,

Оскільки відповідачка відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь товариства вище означену суму заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем було надіслано до суду відзив на позовну заяву. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки договір укладено в електронному вигляді та вважає, що кредитний договір укладений з недодержання письмової форми є нікчемним. Договір укладення було здійснено без її волевиявлення тому відповідно він вважається недійсним. Письмової форми договору вона не підписувала, будь які договори в електронній формі не укладала та відповідно його підписання електронним цифровим підписом або електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора не здійснювала. В той же час визнає, що між нею та позивачем були договірні відносини, за рахунок яких вона отримала від позивача на картковий рахунок грошові кошти в сумі 4500 гривень. Тіло кредита - позику вона погасила в повному обсязі шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, що підтверджується квитанцією від 02.03.2020 року. Вважає що одночасне стягування відсотків за кредитом та штрафних санкцій суперечить чинному законодавству а з урахуванням спеціального строку позовної давності в один рік для стягнення неустойки (штрафу, пені) позивачем пропущено строк позовної давності.

У відведений в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового засідання були повідомленні вчасно та належним чином. Позивач та відповідач просили суд проводити судове засідання без їх участі.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

За змістом статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право оббирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За вимог ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту, встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтями 1, 13, 14 Закону України «Про споживче кредитування» за № 1734-VIII від 15.11.2016 р. споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа, та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Організаційно-правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем регулюються нормами Закону України «Про електронну комерцію» за № 675-VIII від 03.09.2015 р.

За змістом статей 3, 10, 11, 12 цього закону, електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, - підписаний електронним підписом, електронним цифровим підписом або електронного підпису одноразовим ідентифікатором вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Терміни "електронний підпис", "електронний цифровий підпис", "електронний підпис одноразовим ідентифікатором" та "електронний документ" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про електронний цифровий підпис" та "Про електронні документи та електронний документообіг".

Зокрема, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Судом встановлено, що 09.12.2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1613976, згідно п.1.1 якого товариство надає клієнту позику - грошові кошти в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот гривень) грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування позикою. Відповідно до п. 1.2. договору, позика надається строком на 30 днів.

Договір було оформлено у електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів а його підписання було здійснено з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора.

Правовий статус електронного документа та їх копій визначено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» за № 851-IV від 22.03.2003 р. Згідно статті 8 цього закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Правовий статус електронного цифрового підпису встановлено Законом України «Про електронний цифровий підпис» за № 852-IV від 22.03.2003 р. Статтею 3 вище означеного закону визначено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно до п.1.3 договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: знижена процентна ставка в розмірі 1,35 % від суми позики за кожний день користування позикою (492,75% річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.2. цього договору; стандартна процентна ставка становить 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657% річних), яка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 договору (продовження строку користування позикою, недотримання умов терміну повного повернення позики, порушення строків виконання зобов`язань за договором).

Пунктом 1.4 договору встановлена загальна вартість позики за зниженою ставкою, яка складає 140,50 % від суми позики або 6322,50 грн. та включає в себе, проценти за користування позикою - 40,50% від суми позики або 1822,50 грн.

Сторони дійшли згоди, що клієнт розуміє та надає згоду товариству, що використання стандартної процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору.

Пунктом 1.6 договору передбачено у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та встановлений строк, продовження строку користування позикою та зміну дати погашення за умови здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, 09.12.2019 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через платіжного провайдера (ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ») на банківську карту відповідача, відкриту в АТ «Ощадбанк», були переведені грошові кошти у розмірі 4500,00 гривень.

Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише клієнту ОСОБА_1 , свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і плата за користування коштами проценти.

Як було встановлено в ході судового засідання, 10.01.2020 р. ОСОБА_1 продовжила термін дії договору, виконавши попередньо умови, необхідні для пролонгації договору, а саме, здійснила платіж на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі нарахованих та не сплачених на дату платежу процентів 1822 грн. 50 коп. Свідомі дії ОСОБА_1 щодо погашення процентів за кредитним договором у сумі, нарахованих відповідно до п. п. 1.3 договору на думку суду свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо умов договору, в тому числі про розмір та порядок нарахування плати за користування кредитними коштами процентів.

Пунктом 4.4 договору визначено, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 54.00 грн. за кожен день прострочення, починаючі з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за договором.

Законом України № 533- IX від 17.03.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» встановлено, були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування" - У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону".

На виконання вимог вище означеного закону, нарахування штрафів за договором № 1613976 від 09.12.2019 року про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту було призупинено з 01.03.2020 року. Загальна сума штрафів за вище означеним договором становить 918.00 гривень.

02.03.2020 р. ОСОБА_1 було здійснено платіж на рахунок ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі 4500.00 гривень, які були розподілені в порядку черговості, визначених пунктом 3.5 договору 3762.00 грн. оплата процентів (плата за користування коштами) та 738 основного боргу (тіло кредита).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, відповідач порушує зобов`язання за даним договором, доказів спростування даної обставини суду не надано.

Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

За нормами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка, не виконавши належним чином зобов`язання за вказаним договором, порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не було надано належних та обґрунтованих доказів на підтвердження наявності обставин, які б свідчила на повну оплату заборгованості за тілом кредиту, процентів та штрафних санкцій.

На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту, процентів та штрафних санкцій відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважає, що вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 9420 грн. 40 коп., з яких: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) - 3762 грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими відсотками (плата за користування кредитними коштами) - 4740 грн. 40 коп. та штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу - 918 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а нею при зверненні до суду сплачений судовий збір за подання позову у загальному розмірі 2270,00 гривень, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 536, 611, 625, 634, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (, юридична адреса: м. Київ, пр. Перемоги, 90-А) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25.12.2012 року Казанківським РС УДМС в Миколаївській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (, юридична адреса: м. Київ, пр. Перемоги, 90-А), заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1613976 від 09.12.2019 у розмірі 9420,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25.12.2012 року Казанківським РС УДМС в Миколаївській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (, юридична адреса: м. Київ, пр. Перемоги, 90-А), судовий збір у розмірі 2270,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області Іщенко Х.В.