Справа № 138/723/21
Провадження № 22-ц/801/1809/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуСправа № 138/723/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 червня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

Рішення ухвалила суддя Київська Т. Б.

Рішення ухвалено у м. Могилів-Подільському Вінницької області

Повний текст рішення складено 17 червня 2021 року,

Встановив:

09 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; її батьками є: відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шлюб між якими розірвано. Після розлучення батьків вона залишилась проживати з матір`ю, а батько сплачував аліменти на її утримання. По досягненню нею повноліття стягнення аліментів припинилося і батько не надає їй матеріальної допомоги в добровільному порядку.

На даний час вона продовжує навчання, є студенткою І курсу денної форми навчання Донецького національного університету імені Василя Стуса, де має навчатися до 30 червня 2024 року. Стипендію вона не отримує; матеріально її забезпечує мати, яка купує продукти, одяг, навчальні посібники, канцтовари, оплачує проживання та навчання, надає гроші на проїзд, на що в місяць витрачає близько 6000 грн.

Батько фізично здоровий, офіційно працює у ТОВ «Воля-Кабель», де отримує зарплату біля 15 000 грн., а тому має змогу і повинен надавати їй необхідну матеріальну допомогу на період навчання.

У зв`язку з цим позивач просила стягувати з відповідача ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 березня 2021 року і до закінчення нею навчання - до 30 червня 2024 року, або до досягнення нею 23 років.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 березня 2021 року і до закінчення нею навчання в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, а саме - до 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,00 грн. на користь Державної судової адміністрації України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4086,00 грн.

Витрати ОСОБА_1 , понесені ним на професійну правову допомогу, залишено за ним.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , пославшись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення позивачем навчання або до досягнення нею 23 років.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції порушив вимоги процесуального закону, прийнявши нові докази, що були надані позивачем разом із відповіддю на відзив із порушенням встановлених судом процесуальних строків. Суд першої інстанції не надав належної оцінки наданій позивачем довідці ТОВ «Вечір телеком» про сплату матір`ю позивача грошових коштів за доступ до мережі інтернет та копії накладної АВС від 05 вересня 2020 року на придбання канцелярських предметів, враховуючи його доводи щодо неналежності таких доказів. Також суд помилково в рішенні зазначив його теперішню дружину ОСОБА_4 як матір позивача, зазначивши, що згідно декларації про її доходи за 2020 рік вона отримала дохід в розмірі 182 336,00 грн., тоді як дохід ОСОБА_4 жодним чином не впливає на цивільні відносини між ним та позивачем. При визначенні розміру аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, суд першої інстанції не врахував, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_5 , який росте хворобливою дитиною. Крім заробітної плати, інших доходів він не має, а тому сплата аліментів на доньку у розмірі 1/4 частини заробітку є для нього надмірно обтяжливою і такою, що позбавляє його можливості забезпечити належне матеріальне утримання його сім`ї.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що апеляційна скарга відповідача є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки факт перебування на утриманні відповідача неповнолітнього сина не звільняє його від обов`язку надавати матеріальну допомогу їй у зв`язку з продовженням навчання. Зазначила, що при дистанційному навчанні також ідуть витрати на оплату інтернет зв`язку для можливості дистанційного навчання з дому, придбання підручників, зошитів, оплату гуртожитку, де зареєстровано її місце проживання, витрати на проїзд з смт Вендичани до начального закладу у м. Вінниці, куди вона періодично повинна з`являтись для захисту своїх робіт. Твердження відповідача про те, що аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу є занадто великою сумою спростовуються тим, що тільки за липень 2021 року її витрати на продукти харчування та засоби гігієни склали близько 2915 грн., це без витрат на одяг та інші потреби.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 березня 2012 року (а. с. 5).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 22 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 22 вересня 2011 року (а. с. 3).

Згідно довідки Донецького національного університету імені Василя Стуса № 369/6.9.1.-26 від 25 вересня 2020 року ОСОБА_2 є студенткою 1-го курсу СО «Бакалавр» денної форми навчання з нормативним терміном навчання спеціальності «075 Маркетинг» освітня програма «Маркетинг» економічного факультету університету; період навчання з 15 вересня 2020 року до 30 червня 2024 року (а. с. 4).

Згідно відповіді Донецького національного університету імені Василя Стуса від 10 червня 2021 № 640/14-09/18 на адвокатський запит адвоката Головацького С. Б. - представника відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є студенткою 1-го кусу денної форми навчання економічного факультету Донецького національного університету імені Василя Стуса та здобуває ступінь освіти «Бакалавр» за спеціальністю 075 «Маркетинг» за кошти державного бюджету. Наказом ректора від 26 березня 2021 року № 129/05 було введено віддалений режим проведення освітньої діяльності, який скасований з 13 травня 2021 року наказом № 196/05 від 13 травня 2021 року (а. с. 81).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16 травня 2012 року підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 є також батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 30), з яким проживає разом, що підтверджується довідкою Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 19 квітня 2021 року № 624 (а. с. 36).

Згідно довідки про доходи № 19, виданої ТОВ «Воля-Кабель» 19 квітня 2021 року, ОСОБА_1 з 16 жовтня 2012 року працює у ТОВ «Воля-Кабель» на посаді фахівець з постачання; розмір його доходу за січень-березень 2021 року склав 43 460,01 грн. (сума до виплати - 31 758,81 грн.) (а. с. 39).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_6 від 29 квітня 2021 року № 2 ОСОБА_7 (мати позивача) працює у ФОП ОСОБА_6 з 21 січня 2020 року за основним місцем роботи на посаді продавець продовольчих товарів, посадовий оклад на дату видачі довідки становить 6000,00 грн.; заробітна плата за період з жовтня 2020 року до березня 2021 року включно склала 33 000,00 грн. (до видачі - 26 565,00 грн.) (а. с. 67).

До відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 додала новий доказ - виписку по картковому рахунку в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01 липня 2021 до 31 липня 2021 року. Подавши до апеляційного суду додатковий доказ, позивач не зазначила про наявність незалежних від неї причин неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 1-4 ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд не приймає наданий позивачем додатковий доказ, оскільки такий доказ вона не подавала до суду першої інстанції та він не був предметом дослідження суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення аліментів у такому розмірі не може призвести до порушення прав відповідача, оскільки у нього залишається ще 3/4 частини доходу на утримання його іншої дитини та на інші його потреби.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає не обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що повнолітня донька відповідача - позивач по справі ОСОБА_2 , яка є студентом денної форми навчання Донецького національного університету імені Василя Стуса, відповідно до ст. 199 СК України має право на отримання аліментів від батьків до закінчення нею такого навчання або досягнення нею 23-річного віку.

Водночас правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей. Більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими такий обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі та можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Звернувшись із позовом про стягнення аліментів на період навчання, позивач зазначила, що у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі на денній формі навчання вона потребує матеріальної допомоги, оскільки стипендії не отримує, а матеріально їй допомагає мати, яка купує продукти, одяг, навчальні посібники, канцтовари, оплачує проживання та навчання, надає гроші на проїзд, на що в місяць витрачає близько 6000 грн. Також зазначила, що відповідач офіційно працює у ТОВ «Воля-Кабель», отримує зарплату у розмірі біля 15 000 грн., а тому має змогу і повинен їй надавати необхідну матеріальну допомогу.

Проте, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про її потребу та водночас спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у заявленому неї розмірі. Докази, які вона надала суду першої інстанції, доводять її потреби у зв`язку з продовженням навчання у допомозі з боку батьків, проте жодним чином не обґрунтовують її розмір та не підтверджують зазначений у позовній заяві розмір таких витрат, а саме близько 6000 грн. в місяць.

Враховуючи те, що позивач продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, де навчається за кошти державного бюджету, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, яку їй зобов`язані надавати обоє батьків, а також враховуючи недоведеність позивачем належними та допустимими доказами потреби у матеріальній допомозі з боку відповідача саме у заявленому нею розмірі; те, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син від іншого шлюбу, апеляційний суд вважає за необхідне змінити розмір стягнутих аліментів, зменшивши їх розмір з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним та мінімально необхідним для забезпечення потреб повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, і відповідатиме платоспроможності відповідача. При цьому суд враховує і можливість дитини отримувати допомогу від матері.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутих аліментів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції помилково в рішенні зазначив його теперішню дружину ОСОБА_4 як матір позивача, є такими, що заслуговують на увагу, так як з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції дійсно вбачається, що судом зазначено про те, що згідно декларації про доходи ОСОБА_4 , мати позивача за 2020 рік отримала дохід в розмірі 182 536,00 грн. Тоді як з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 , декларація про доходи якої міститься на а. с. 52-55, є дружиною відповідача ОСОБА_1 , із якою вони уклали шлюб 28 серпня 2012 року (а. с. 28), а матір`ю позивача ОСОБА_2 є ОСОБА_7 . Водночас апеляційний суд вважає, що таку допущену судом першої інстанції описку може бути виправлено відповідно до вимог статті 269 ЦПК України за заявою учасників справи або з власної ініціативи суду як таку, що не впливає на суть рішення.

Відповідно до положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 червня 2021 року змінити у частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на період навчання.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 березня 2021 року і до закінчення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчання у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, а саме - до 30 червня 2024 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник