Справа № 591/1950/19
Провадження № 2/591/734/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ»

про визнання недійсним договору купівлі-продажуоднокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» про визнання недійсним договору купівлі-продажуоднокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 і свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Приват Банк», яке змінило назву на АТ КБ «Приват Банк», та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н. С., відповідно до якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 241 353,00 грн.. Зі змісту договору вбачається, що сторони уклали цей договір відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» та пункту 27 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» іпотечного договору.

26 грудня 2019 року рішенням Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/1950/19 провадження № 2/591/1752/19, було відмовлено у задоволені позовної заяви. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Позивач подав на нього апеляційну скаргу.

Сумський апеляційний суд у своїй постанові 04 березня 2020 року підтримав висновки Зарічного районного суду міста Суми і відмовив у задоволені апеляційної скарги.Не погоджуючись зі змістом постанови, апеляційної інстанції, Позивач подав касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року по справі № 591/1950/19.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 09 вересня 2020 року, частково було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , надано вказівку суду першої інстанції дослідити питання чи направляв приватний нотаріус який посвідчив оспорюваний договір, вимогу про сплату вартості квартири Позивачу перед укладенням договору купівлі-продажу першого відповідача з другим відповідачем. Позивачка просить суд позов задоволити.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Абідов Р.Т. в письмовій заяві наданій суду позов підтримали повністю, просить суд позов задоволити, слухати справу у його відсутність та відсутність позивачки.

Відповідачі: Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представники до суду не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено, що 18 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Приват Банк», яке змінило назву на АТ КБ «Приват Банк», та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н. С., відповідно до якого продавець ПАТ КБ «ПриватБанк» передав у власність покупцю ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 241 353,00 грн..

Зі змісту договору вбачається, що сторони уклали цей договір відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» та пункту 27 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» іпотечного договору.

26 грудня 2019 року рішенням Зарічного районного суду міста Суми по справі № 591/1950/19 провадження № 2/591/1752/19, було відмовлено у задоволені позовної заяви. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Позивач подав на нього апеляційну скаргу.

Сумський апеляційний суд у своїй постанові 04 березня 2020 року підтримав висновки Зарічного районного суду міста Суми і відмовив у задоволені апеляційної скарги.Не погоджуючись зі змістом постанови, апеляційної інстанції, Позивач подав касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 26 грудня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 04 березня 2020 року по справі № 591/1950/19.

Постановою Касаційного цивільного суду Верховного суду України від 09 вересня 2020 року, частково було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , надано вказівку суду першої інстанції дослідити питання чи направляв приватний нотаріус який посвідчив оспорюваний договір, вимогу про сплату вартості квартири Позивачу перед укладенням договору купівлі-продажу першого відповідача з другим відповідачем

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, надіслала суду матеріали справи про укладення договору 18 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Приват Банк», яке змінило назву на АТ КБ «Приват Банк», та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та лист в якому зазначила, що вимогу про добровільну сплату вартості квартири Позивачем вона не направляла Позивачу.

Таким чином, Зарічним районним судом міста Суми встановлено, що АТ КБ «Приват Банк», а також приватний нотаріус Сабірова Нелля Карімовна не подавала вимогу про сплату вартості квартири Позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.Частини 3 даної статті передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Згідно частини 2 статті 4 Цивільного кодексу України встановлено, що основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.Згідно частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Частина 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» передбачає, якщо рішення суду передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця про свій намір укласти цей договір. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про іпотеку» протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. Згідно частини 4 статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель (АТ КБ «Привтабанк») вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Для вчинення правочину щодо відчуження за судовим рішенням предмету іпотеки третім особам іпотеко держатель (АТ КБ «Приватбанк»), за частиною 4 статті 38 Закону України «Про іпотеку», мав право тільки коли отримав відмову від іпотекодавця або не отримав повідомлення від іпотекодавця про намр купити предмет іпотеки як першочерговий, пріоритетний покупець.

Частина 3 статті 38 Закону України «Про іпотеку»: якщо особа, яка висловил анамір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотеко держателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки. Так як Позивач не отримував повідомлення про намір продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за вартістю 241892,00 (двісті сорок одна тисяча вісімсот дев`яносто дві) гривні, а перший Відповідач та нотаріус не направляв такого повідомлення, як було встановлено судом при розгляді справи по суті, то у першого Відповідача не було достатнього обсягу дієздатності для продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином,Зарічний районий суд міста Суми приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 11 -13, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д), Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» (місце знаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32) про визнання недійсним договору купівлі-продажуоднокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати недійсним укладений 18 квітня 2016 року договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Нелля Сабіровна за реєстровим номером за якимакціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» передав у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Естейт Селлінг» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 241353,00 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 серпня 2021 року

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО