Провадження № 2/752/726/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми,

встановив:

27.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми з ОСОБА_2 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 29 січня 2015 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики (далі - Договір). За умовами цього Договору ОСОБА_1 передала відповідачу у власність грошові кошти в сумі 319 086 грн. Вказаний Договір укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами, нотаріально посвідчено. Факт передачі Позикодавцем ОСОБА_1 грошових коштів Позичальнику ОСОБА_2 підтверджено розпискою ОСОБА_2 від 29 січня 2015 року, згідно з якою він зобов`язується повернути позичені у ОСОБА_1 грошові кошти до 31 грудня 2015 року. Оригінал розписки відповідача знаходиться у позивачки і згідно з п. 2 Договору в разі одержання ОСОБА_1 позики в повному обсязі, вона зобов`язувалася повернути цю розписку відповідачу.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення отриманих грошових коштів у строк, який було вказано в розписці не виконав, а тому ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних - в загальній сумі 4 875 704 грн. 08 коп., а також 8810 грн. судових витрат по сплаті судового збору при поданні позовної заяви, враховуючи уточнення позивачем своїх позовних вимог.

Провадження у справі було відкрито 15.01.2019 року після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місця проживання відповідача на адміністративній території Голосіївського району м. Києва.

Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

16.10.2019 року підготовче провадження закрито.

У судовому засіданні 09.06. 2021 року сторони відсутні.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та позов задовольнити.

Представник відповідача подала клопотання про розгляд справи без її участі, повідомила суду про припинення договору з відповідачем у справі ОСОБА_2 , однак дату припинення договору щодо подання правничої допомоги відповідачу суду не повідомила.

Відповідач у судовому засіданні відсутній, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду з будь-якими клопотаннями не звертався.

З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін та на підставі наявних у ній даних ухвалити судове рішення.

Судом встановлено, що 29.01.2015 року сторонами у справі був укладений Договір, згідно з яким ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 у власність грошові кошти в розмірі 319 086 грн. (а.с.7).

Про їх отримання ОСОБА_2 написав розписку від 29.01.2015 року і зобов`язався повернути ці кошти до 31.12.2015 року. (а.с.9).

Відповідно до п.6 Договору, якщо ОСОБА_2 своєчасно не поверне ОСОБА_1 вказану суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму основного боргу та 1% від вказаної суми за кожен день прострочення.

Відповідно до статтей 1046, 1049, 1050, 1048 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні обліковї ставки Національного банку України.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка стверджувала, що відповідач ОСОБА_2 не виконав свої зобов`язання позичальника за укладеним із ним 29.01.2015 року договором, що підтверджено фактом знаходження оригіналу розписки ОСОБА_2 у неї.

Відповідно до правил статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку, що з підстав невиконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань перед позивачкою ОСОБА_1 щодо повернення позики за розпискою від 29.01.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором позики підлягають задоволенню судом.

За правилами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За зробленим позивачкою розрахунком, з підстав порушених відповідачем строків повернення позики станом на 15.10.2019 року, втрати від інфляції складають 143 658,70 грн., сума процентів 4 412 959,38 грн.

Суд погоджується з проведеними розрахунками позивачки в частині встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, оскільки відповідач ОСОБА_2 або ж його представник щодо неправильного розрахунку не подали, а тому суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок заборгованості станом на 15.10.2019 року, які вона просить стягнути з відповідача з зазначених у позовній заяві підстав.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом підлягають відшкодуванню відповідачем за правилами ст. 141 ЦПК України, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524, 526, 533, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.4, 6, 23, 27, 76, 141, 259, 263, 288 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 319 086 гривень 00 коп., інфляційні збитки в сумі 143 658 грн. 70 коп. та проценти річних за 4 412 959 грн 38 коп., а всього 4 875 704 грн. 08 коп. (чотири мільйони вісімсот сімдесят п`ять тисяч сімсот чотири гривень) 08 коп.; понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8810 гривень, що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 4 884 514 грн 08 коп. (чотири мільйони вісімсот вісімдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять ) гривень 08 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк