№336/1562/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С.,

за участю: секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Середи Д.М.,

представника відповідача адвоката Пузіна Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів. За позовними вимогами просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17.11.2014 р. справа № 2/337/2164/2014 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі у частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2014 р. справа № 2/337/2164/2014 з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 26.09.2014р. та до досягнення дитиною повноліття.

Окрім неповнолітнього сина ОСОБА_4 він має ще двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю якої шлюб був розірваний рішенням місцевого суду Розівського району Запорізької області від 10.06.2010 р. справа № 2 -165/2010, та дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає окремо від нього, але за усною згодою з її матір`ю він надає матеріальну допомогу.

Також його утриманні знаходиться мати пенсіонер ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та її повнолітня дочка - інвалід дитинства 2-ї не працюючої групи.

У нього утворилася заборгованість за аліментами на неповнолітнього сина ОСОБА_4 та за рішенням Хортицького ВДВС, виконавче провадження № 54623937, з нього стягується 50% усіх його доходів.

Окрім того, позивач зазначає, що коли він служиві у лавах Державної прикордонної служби України та проходив службу у зоні проведення ATO продовж 2х років, він сплачував 50% усіх своїх доходів на користь ОСОБА_2 на утриманих сина та намагався надавати грошову допомогу іншим дітям та матері з сестрою.

У зв`язку з погіршенням здоров`я був змушений піти з лав ДПСУ по закінченню строку контракту.

На даний час він офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, але того що залишається від зарплати, не вистачає на утримання інших дітей, матері з сестрою та на лікування. Відсутнє у нього майно і інше житло.

Посилаючись на ч. 1 ст. 192 СК України, з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змiни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, та вважає, що зміна його матеріального становища, стану здоров`я, відсутність власного житла, та кількості осіб, які знаходяться на його утриманні є тими випадками, на підставі яких відбувається зміна (зменшення) розміру аліментів.

Ухвалою суду від 02.03.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 10.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 13.04.2021 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду.

30.04.2021 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якої просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві (а.с. 93-95).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки позивачем не доведені факти, на які він посилається, як на підстави зміну способу стягнення та розміру аліментів.

Сторонами клопотання та заяви до суду не подавались, а судом не вирішувались

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2014 р. (справа № 2/337/2164/2014) з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 26.09.2014р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03.01.2019р. ВП №54623937 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на корсить ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 26.09.2014р. та до повноліття дитини (а.с.16-17).

Дитина проживає разом з матір`ю, що не заперечувалося сторонами під час розгляду справи.

Окрім неповнолітнього сина ОСОБА_4 він має ще дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю якої шлюб був розірваний рішенням місцевого суду Розівського району Запорізької області від 10.06.2010 р. у справі № 2 -165/2010 (а.с.9). Відповідно до виконавчого листа Розівського районного суду Запорізької області від 10.06.2010р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 кошти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ј частину з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини, починаючи з 06.05.2010 року, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 119-120).

Окрім того, він має ще одну дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7), яка проживає окремо від нього, але за доводами позивача, він надає їй матеріальну допомогу

Крім того, позивач посилається на той факт, що на його утриманні знаходиться мати пенсіонерка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її повнолітня дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є інвалідом дитинства 2ї не працюючої групи.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 отримав у період з листопада 2017 р. по квітень 2019 р. 225 941,49 гривень доходу, що складає 12 552 грн. на місяць (а.с. 22).

За даними відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків після звільнення з військової служби позивач отримав від Департаменту патрульної поліції 69 274,83 грн. у період з 3 кварталу 2020 по березень 2021 року, при цьому щомісячний дохід за лютий та березень 2021 року станови відповідно 12 297,08 грн. та 13 401,02 грн. (а.с. 112-113).

Відповідно до медичних документації позивач проходив лікування у відділені неврозів Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України з 01.03.2017 по 27.03.2017, проходив обстеження МРТ у той же час (а.с. 24-27).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліттята знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 такий висновок. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2020 року по справі № 539/3532/18.

Одержувачем аліментів в даній справі є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є (а.с.77, 78).

ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, вказав як підставу для зміну порядку та способу стягнення аліментів відсутність житла, погіршення здоров`я, зміну його майнового становища, а саме: утримання ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має на утриманні мати пенсіонерку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її повнолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є інвалідом дитинства 2ї не працюючої групи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Таких висновків дійшов Верховний Суд України у згаданій вище справі № 6-143цс13.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевикладене, всебічна, повна, об`єктивна та безпосередня оцінка, як сукупності наданих до суду доказів та документів, так і кожного доказу окремо, не надають можливості встановити, що з часу ухвалення 17.11.2014року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя рішенням щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), змінились сімейний стан, стан здоров`я, життєві обставин та/або матеріальне становище позивача, які б могли слугувати підставою для зміни порядку та способу стягнення аліментів на утримання дитини.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він має надавати допомогу своїй матері ОСОБА_8 та сестрі ОСОБА_10 . Однак суд критично ставить до даного посилання, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що його мати ОСОБА_8 перебуває на утриманні позивача та потребує від останнього матеріальної допомоги.

Суд приходить до аналогічного висновку стосовно того, що позивач утримує сестру, яка є інвалідом дитинства.

Посилання позивача на погіршення здоров`я не знайшла свого підтвердження під час судового засідання, оскільки документи, які були надані позивачем датовані 2017 р., тобто минуло більше 4 років як позивач останній раз звертався до лікаря.

Також слід зазначити, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 565/2017/19.

Погіршення матеріального становища порівняно із листопадом 2014 року, коли було присуджено судом стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання його сина ОСОБА_4 , позивачем не доведено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, приймаючи до уваги, обов`язок утримувати дитину покладено на обох батьків, з метою забезпечення прав дитини, діючи у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про зміну порядку та способу стягнення аліментів не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись 89, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів - відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.08.2021.

Суддя Є.С. Боєв

11.08.21