Справа № 497/388/2021
Провадження № 2/497/328/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2021 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в наступних частинах: - 14/25 часток та 11/25 часток.

При цьому позивачка посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік та батько відповідачів - ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина на 14/25 часток вищезазначеного житлового будинку, які належали ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.07.1986 року. Спадкоємцями за законом першої черги є вона позивачка, відповідачі по справі, ОСОБА_5 (син) та ОСОБА_6 (батько). У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовляються від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивачки. Вона звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові частки житлового будинку. Також ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивачки - ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина на 11/25 часток вищезазначеного житлового будинку, які безпосередньо належали йому на підставі договору дарування від 17.04.2012 року та 28/125 частин, які той успадкував після смерті батька, але не оформив за собою. Вона позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 та в установлений законом строк звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові частки у житловому будинку. Тобто позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок, тому звертається до суду з цім позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явився, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення (а.с.36, 44).

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належали 14/25 часток житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.07.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Друтман В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1741 (а.с.16).

Як вбачається з довідки №28, виданої 29.01.2021 року КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 14/25 частин житлового будинку від № 265, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2021 року, виданого повторно Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №161 від 17 вересня 1991 року, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_4 є:

- дружина - ОСОБА_1 , що підтверджено повним витягом з державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 9 від 27.01.2021 року наданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.8-9);

- син - ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 28.01.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12);

- дочка - ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , повторно виданим 09.04.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Болградського району Одеської області (а.с.10) та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданим 03.11.1998 року Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.11);

- дочка - ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 18.08.1977 року Болградським районним відділом ЗАГС на підставі актового запису №196 від 18.08.1977 року (а.с.48); свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 04.03.1993 року Болградським районним відділом ЗАГС Одеської області у зв`язку з внесенням змін у актовий запис № 196 від 18.08.1977 року, а саме змінилися ПІБ батька « ОСОБА_9 », через що змінилися прізвище та по батькові дитини « ОСОБА_10 » (а.с.49); копією актового запису про укладення шлюбу №6 від 05 листопада 1994 року складеного Виконавчим комітетом Новогергіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 уклали шлюб та після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_12 » (а.с.157) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_7 , виданим 05.09.2006 року Кам`яномостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, згідно якого ОСОБА_13 уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на « ОСОБА_15 » (а.с.51);

- батько - ОСОБА_6 , що підтверджено матеріалами спадкової справи № 204/91, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с.57-90), який заявою від 12.03.1992 року за №204/91 передав свою частку у спадщині онукові ОСОБА_5 (а.с.58).

Тобто спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну, а саме по 14/125 частин.

Відповідно до ст. 553 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Так як дідусь відмовився від спадщини на користь онука ОСОБА_5 , то частка останнього зросла до - 28/125.

Інші спадкоємці прийняли спадщину шляхом подачі до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини, відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 12.03.1992 року вх.№83, яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_5 (а.с.59) та заявою ОСОБА_17 від 13.11.1991 року вх.№227, яка діяла в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_18 ( П. ), (а.с.60).

Відповідно до п. 3.1 роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінгіної Т.М. від 19.02.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті ОСОБА_4 через не надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на 14/25 часток (а.с.22).

Згідно з вимогам и ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963р., який діяв на час смерті спадкодавця, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Тобто законодавцем визначено певну процедуру відмови спадкоємця від спадщини.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 підлягає визнанню право власності на 14/125 частин після смерті чоловіка. Відповідачки по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті батька, у встановлені законодавством строки, а також у ці ж строки вони не відмовилися від прийняття спадщини, тобто вважаються такими що прийняли спадщину, і хоча вони надали до суду заяви про визнання позовних вимог в повному обсязі, але ці заяви не можуть свідчити про їх відмову у прийнятті спадщини, тому суд доходить до висновку щодо відмови позивачці у позовних вимогах про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті чоловіка на 28/125 часток у вищезазначеному будинку.

Також, як вже було встановлено судом, ОСОБА_5 успадкував після смерті батька 28/125 часток у вищезазначеному будинку, але не оформив їх на своє ім`я, а також він є власником 11/25 частин цього самого житлового будинку, що підтверджується договором дарування від 17.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_20 та ОСОБА_5 , посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 1047 (а.с.17) та на підставі цього договору за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на цю частку будинку (а.с.20).

Тобто ОСОБА_5 всього належить 83/125 часток у вищезазначеному житловому будинку.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 24.02.2015 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис № 201 (а.с.7).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 28.01.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.12).

ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується її особистою заявою за № 706 від 20.08.2015 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №318/2015, заведеної 20.08.2015 року державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори (а.с.95).

Постановою державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Пінгіної Т.М. від 19.02.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку після смерті ОСОБА_5 через не надання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на 11/25 часток (а.с.23).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не має.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та мають право звернутися до суду з відповідними позовними заявами про визнання за ними права власності на відповідні частки у спадщині, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.529, 549, 553 ЦК Української РСР, ст.ст.1261, 1269 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 14/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 83/125 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

В інший частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца