ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/281/21 Справа № 205/9773/19 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк,

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця та ухвалити нове, яким позов АТ КБ ПриватБанк задовольнити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 липня 2006 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») із заявою на отримання кредиту № б/н, відповідно до умов якої йому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 3% річних на суму залишку заборгованості, та кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.19).

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 18.12.2017 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № б/н від 27.07.2006 року становить 7 679,62 з якої: заборгованість за кредитом 7 305,66 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 373,96 грн. (а.с.4-6).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно відомостей ДДДНК встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа заведена 19.11.2014 за №892/2014, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.58-65). Позивач звертався до приватного нотаріуса із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст.1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

За змістом ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Непред`явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.57) після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , 19 листопада 2014 року державним нотаріусом ДДДНК заведена спадкова справа № 892/2014. Крім того, із вказаних матеріалів вбачається, що вимоги кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстровані в журналі вхідної кореспонденції за №2376 від 19.11.2014 року та за №1218 від 10.07.2018 року (з.а.с.58,63).

Тобто, із вимогою кредитора до спадкоємців позивач звернувся до приватного нотаріуса 19.11.2014 року, а повторно 10.07.2018 року.

Отже, позивач дізнався про відкриття спадщини у листопаді 2014 році, коли звернувся до нотаріальної контори з першою претензією, зареєстрованою 19.11.2014 року, тому, право вимоги у банка виникло саме з цього часу 19.11.2014 року, однак позивач звернувся до суду лише в 13.11.2019 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на право пред`явлення вимоги до спадкоємця, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

А тому, шестимісячний строк на право пред`явлення вимоги до спадкоємця пропущено і щодо вимоги, претензії від 10.07.2018 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України, тому стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як, згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням зазначеного було встановлено, що кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно із ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до відповідачів.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємця має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника та спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки вони не мають правового значення, так як позивачем пропущений строк для пред`явлення вимоги до спадкоємця.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова