Справа № 352/371/21
Провадження № 2/352/492/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Струтинського Р.Р.

з участю секретаря: Гривнак З.Р.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_2 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 04.01.2007 р. між ним та відповідачем укладено договір підряду на виконання підрядних робіт по будівництву виробничих будинків з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Протягом 2007 року відповідачем було здійснено будівництво виробничого будинку по АДРЕСА_2 , а саме склад загальною площею 683,1 кв.м. і навіс загальною площею 59,3 кв.м. Крім того, протягом 2007 р. відповідачем на виконання вимог договору від 04.01.2007 р. здійснено будівництво виробничого будинку по АДРЕСА_2 , а саме виробничі приміщення загальною площею 426,7 кв.м, виробничі приміщення загальною площею 179 кв.м., навіс загальною площею 33 кв.м. У процесі будівництва відповідачем було без погодження з позивачем здійснено демонтаж та повне фізичне знищення гаражів по АДРЕСА_2 , а також виробничих приміщень по АДРЕСА_2 , що за інформацією відповідача заважали веденню будівельних робіт. Вказані гаражі та виробничі приміщення належали позивачу на підставі договорів купівлі-продажу від 02.12.2005 р. № 1-1415 та №1-1418. Факт демонтажу підтверджується актом від 27.02.2007 р. У подальшому, з метою проведення опоряджувальних та оздоблювальних робіт на об`єктах будівництва відповідач просив передати йому на баланс новозбудовані приміщення для можливості тимчасового перебування робітників та складування будівельних матеріалів. 18.12.2007 р. по актах прийому-передачі позивач передав на баланс ПП ОСОБА_2 новозбудовані виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , останній підтвердив, що прийняв на баланс вказані будівлі. Листом від 26.11.2018 р. відповідач повідомив позивача про завершення виконання будівельних робіт на об`єктах по будівництву виробничих будинків, та зазначив про відсутність заборгованості у позивача по оплаті вартості виконання робіт на об`єктах. 21.02.2019 р. між позивачем та Старолисецькою сільською радою укладено договори оренди земельних ділянок, на яких знаходяться зазначені виробничі приміщення терміном на 49 років з правом викупу. Зокрема на земельну ділянку площею 0,1304 га з кадастровим номером 010022101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,0945 га з кадастровим номером 010022099, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Дані договори зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно п.18 договору підряду відповідач зобов`язувався після проведення будівельних робіт передати об`єкт будівництва по акту прийому-передачі замовнику ОСОБА_1 . Однак дане зобов`язання не виконав. Листом від 18.06.2019 р. відповідачем було повідомлено, що новозбудовані виробничі будинки знаходяться на його балансі, а тому він вважає себе власником та відмовляється передавати дане майно позивачу, у зв`язку з відсутністю законних для цього підстав. Просив визнати за ним право власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , а саме: склад - загальною площею 683,1кв.м., навіс - загальною площею 59,3 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 0,1304га кадастровий номер 010022101; визнати право власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , а саме: Літера А «Виробничі приміщення» - перший поверх: гараж - загальною площею 35,6кв.м., паливною - загальною площею 5,3кв.м., кладова - загальною площею 12,8кв.м., кладова - загальною площею 5,3кв.м., склад - загальною площею 12,1кв.м., склад - загальною площею 52,5кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 33,9кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 17,7кв.м., сходова клітка - загальною площею 8,4кв.м., побутове приміщення - загальною площею 8,1кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 30,7кв.м., тамбур - загальною площею 4,0кв.м., роздягальня - загальною площею 7,5кв.м., склад - загальною площею 18,5кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 50,3кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 15,8 кв.м., котельня - загальною площею 16,5 кв.м.: літера А «Виробничі приміщення» - другий поверх: вбиральня - загальною площею 7,3кв.м., кабінет - загальною площею 17,7кв.м., виробниче приміщення - 34,0кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 131,3кв.м., літера Б «Виробничі приміщення» - перший поверх: виробниче приміщення - загальною площею 106,1кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 59,3кв.м., літера В «Навіс» - перший поверх: навіс - загальною площею 33,3 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 0,0945га кадастровий номер ; зобов`язати відповідача передати позивачу по актах прийому-передачі нерухоме майно - виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Позивач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав, просив його задоволити.

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві позов визнав. Не заперечував щодо його задоволення, просив справу розглянути в його відсутності.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 04.01.2007року між ОСОБА_1 та приватним підприємцем-фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір підряду на виконання підрядних робіт по будівництву виробничих будинків з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Протягом 2007року приватним підприємцем-фізичною особою ОСОБА_2 було здійснено будівництво виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а саме склад загальною площею 683,1кв.м. і навіс загальною площею 59,3 кв.м.

Крім цього, протягом 2007року приватним підприємцем-фізичною особою ОСОБА_2 на виконання вимог договору від 04.01.2006року здійснено будівництво виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , а саме виробничі приміщення (позначені літерою А) загальною площею 426,7кв.м., виробничі приміщення (позначені літерою Б) загальною площею 179кв.м. і навіс загальною площею 33кв.м.

В процесі будівництва приватним підприємцем-фізичною особою ОСОБА_2 було здійснено демонтаж та повне фізичне знищення гаражів по АДРЕСА_2 та виробничих приміщень по АДРЕСА_2 .

Вказані гаражі та виробничі приміщення належали ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 02.12.2005року №1-1415 та №1-1418. Факт їхнього демонтажу підтверджується актом від 27.02.2007року.

28.12.2007року по актах прийому-передачі ОСОБА_1 передав на баланс ПП ОСОБА_2 новозбудовані виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , а ПП ОСОБА_2 , підтвердив, що прийняв на баланс виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 тільки на період виконання будівельних робіт на даному об`єкті.

Листом від 25.11.2018року ПП ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про завершення виконання будівельних робіт на об`єктах «Будівництво виробничих будинків з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 » та зазначив про відсутність заборгованості у ОСОБА_1 по оплаті вартості виконаних робіт на об`єктах.

Згідно п.18 Договору підряду приватний підприємець - фізична особа ОСОБА_2 зобов`язувався після проведення будівельних робіт передати об`єкт будівництва по акту прийому-передачі замовнику ОСОБА_1 .

Проте відповідач об`єкт будівництва по акту позивачу не передав, а згодом заявив, що повертати майно позивача не буде, так як не має правових підстав для цього.

Таким чином, приватний підприємець-фізична особа ОСОБА_2 акт прийому-передачі не підписав та всупереч умовам договору підряду не повернув позивачу виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_1 звернувся до техніка з інвентаризації майна ОСОБА_3 , яка провела інвентаризацію об`єктів будівництва та видала технічні паспорти на виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

07.06.2019року позивачем направлено на адресу відповідача лист із вимогою щодо повернення майна по акту прийому-передачі.

18.06.2019року позивачем було отримано лист відповідь від ОСОБА_2 , в якому останній зазначив, що новозбудовані виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами знаходиться на його балансі, а отже, відповідач вважає себе його власником та відмовляється передавати дане майно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю законних для цього підстав.

Отже, позивач у лютому 2021 року звернувся до суду із судовим позовом з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів, вважаючи дії відповідача незаконними та такими, що порушують права останнього на його власність, а також обмежують його у користуванні своїм майном. Адже, сплативши вартість будівельних робіт по будівництву виробничих приміщень позивач не може ними користуватися в повній мірі, як це передбачено ч.І. ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно із висновком експертного дослідження об`єкта, виконаним судовим експертом Максимчин А.Д. на предмет технічного обстеження виробничих будинків з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 встановлено їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації. Будівництво проведене у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами і правилами, які діяли на час будівництва і не порушує прав і законних інтересів третіх осіб.

Відсутність порушення прав третіх осіб та будь-яких претензій щодо будівництва вказаних вище виробничих приміщень також підтверджується листами суміжних землекористувачів ПП «Недея» та ПП «Пінія» від 27.12.2006року та від 31.12.2006року відповідно.

Вартість вказаних виробничих будинків з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 відповідно складає 480894,00грн та 589149,00грн. Це підтверджується висновками судового експерта Максимчина А.Д. від 28.09.2020року.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 зазначеного Кодексу передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно- кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкг або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Статтею 876 ЦК України визначено, що власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

За змістом ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Тобто, відповідно до змісту вказаної статті потреба у цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами чи оспорюється ними.

Позов подається до особи, яка оспорює право власності на майно, або до особи, яка хоч і не оспорює право власності позивача, але і не визнає його.

Метою подання такого позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою.

Як вбачається з Інформаційного листа Вищого арбітражного суду України від 31.01.2001 № 01-8/98 "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов`язані із здійсненням права власності та його захистом" перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства.

Отже, суд вважає, що є всі правові підстави які вказують на порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідача, а отже судове рішення по даній цивільний справі має відновити майновий інтерес позивача.

Посилання відповідача на акт прийому-передачі майна, як на правову підставу набуття ним права власності на виробничі приміщення позивача суд вважає безпідставним, так як чинним законодавством України не передбачено такого права на володіння нерухомим майном.

Слід зазначити, що акт передачі майна самостійно не може бути доказом переходу права власності. Акт прийому-передачі майна не є окремим правочином, а укладається тільки на виконання правочинів і може підтверджувати факт стосовно часу, місця та стану переданого майна.

З огляду на ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином повноцінним власником майна ОСОБА_1 стане з моменту передання останнього.

Таким чином ОСОБА_1 має законні підстави для набуття права власності на зазначені вище виробничі приміщення, оскільки дані об`єкти нерухомості створено за рахунок оплати ним вартості будівництва.

А тому суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі, прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 319, 321, 328, 334, 387, 392, 875, 876 ЦК Цивільного кодексу України, керуючись ст.200, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_2 про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на виробничий будинкок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , а саме: склад - загальною площею 683,1кв.м., навіс - загальною площею 59,3 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 0,1304га кадастровий номер 010022101.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на виробничий будинкок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , а саме:

Виробничі приміщення- загальною площею 426,7 кв.м., виробничі приміщення загальною площею 179 кв.м., навіс загальною площею 33,3 кв.м., у тому числі:

-літера А «Виробничі приміщення» - перший поверх: гараж - загальною площею 35,6кв.м., паливною - загальною площею 5,3кв.м., кладова - загальною площею 12,8кв.м., кладова - загальною площею 5,3кв.м., склад - загальною площею 12,1кв.м., склад - загальною площею 52,5кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 33,9кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 17,7кв.м., сходова клітка - загальною площею 8,4кв.м., побутове приміщення - загальною площею 8,1кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 30,7кв.м., тамбур - загальною площею 4,0кв.м., роздягальня - загальною площею 7,5кв.м., склад - загальною площею 18,5кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 50,3кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 15,8 кв.м., котельня - загальною площею 16,5 кв.м.

-літера А «Виробничі приміщення» - другий поверх: вбиральня - загальною площею 7,3кв.м., кабінет - загальною площею 17,7кв.м., виробниче приміщення - 34,0кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 131,3кв.м.

-літера Б «Виробничі приміщення» - перший поверх: виробниче приміщення - загальною площею 106,1кв.м., виробниче приміщення - загальною площею 59,3кв.м.

-літера В «Навіс» - перший поверх: навіс - загальною площею 33,3 кв.м., що розміщені на земельній ділянці площею 0,0945га кадастровий номер .

Зобов`язати приватного підприємця - фізичну особу ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 по актах прийому-передачі нерухоме майно - виробничі будинки з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: приватний підприємець-фізична особа ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 08.04.2021 р.

Суддя Р.Р.Струтинський