Справа № 463/4582/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/2962/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000 гривень щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття (з урахуванням щорічної індексації) та аліменти на утримання позивачки ОСОБА_2 в розмірі, 1500 гривень щомісяця, до досягнення дочкою ОСОБА_4 трирічного віку.

Позов мотивує тим, що з відповідачем з 13 травня 2016 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 в сторін у справі народилась донька ОСОБА_4 . Дитина проживає разом з позивачкою, відповідач участі в її утриманні не приймає. Вказує, що є інвалідом першої групи та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не має змоги працювати та просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання. Як на підставу позову посилається на положення ст.ст. 75, 84, 141, 180-182, 184 СК України.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 (двох тисяч) гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 26 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 26 травня 2020 року і до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

В задоволені решти вимог відмовлено.

Рішення суду допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим та таким, що ухвалене при неповному встановленні всіх обставин справи. Зазначає, що він погоджується щодо необхідності сплати аліментів на утримання його малолітньої дитини, але враховуючи його доходи, які становлять біля 5300 грн., визначена йому сума аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. є зависокою, бо він допомагає своїй матері-інваліду. Визнає суму аліментів у розмірі 1500 грн. Окрім цього, звертає увагу, що доходи позивача є значно більшими його, оскільки вона отримує соціальну допомогу, пенсійне забезпечення, а також заробітну плату, бо працює не офіційно у салоні краси масажисткою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити частково позовні вимоги ОСОБА_2 , а саме: стягнути з нього ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У решті позовних вимог просить відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 05 квітня 2021 року.

09 березня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною і необгрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд виходив з тих обставин, що дитина проживає разом з позивачем, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, дохід відповідача суттєво більший за дохід позивача, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача аліменти на утримання позивачки, в розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Окрім цього суд враховуючи матеріальне становище відповідача, стан здоров`я позивачки та перебування її у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, прийшов до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання їх малолітньої доньки, в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13 травня 2016 року вбачається, що сторони перебувають на час розгляду справи в зареєстрованому шлюбі. Однак, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2020 року в справі № 463/4581/20 шлюб між сторонами було розірвано, проте рішення не набрало законної сили на час ухвалення оскаржуваного рішення в справі про стягнення аліментів.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 3 травня 2019 року вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів вбачається, що дохід відповідача за період часу третій квартал 2019 року другий квартал 2020 року становив 57 720,10 гривень виплаченої заробітної плати; дохід позивачки за вказаний період становив 13 184,04 гривень соціальних виплат і благодійної допомоги.

З наданої відповідачем довідки про доходи від 04 вересня 2020 року вбачається, що його дохід за березень-серпень 2020 року становив 29 800,60 гривень.

З інформаційних довідок від 18 вересня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів майна щодо суб`єкта номер 224579510 та 224579208 вбачається, що нерухомого майна на території України за сторонами у справі не зареєстровано.

З листа Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 18 серпня 2020 року вбачається, що сторони у справі не здійснювали перетину державного кордону.

Також встановлено, що позивачка є інвалідом першої групи та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 23 листопада 2016 року та довідкою про доходи від 20 травня 2020 року відповідно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст.ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дітей сторін по справі, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Враховуючи суму аліментів на утримання дитини, яку позивачка просила стягувати 4000 грн., розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я позивачки та відповідача, ту обставину, що позивачка не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною, встановлений судом розмір доходів відповідача, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, сума аліментів в розмірі 2000 грн. на дитину є такою, що відповідає більше як половині розміру прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку і є достатньою для забезпечення надійного захисту інтересів дітей для отримання нею стабільного утримання з сторони відповідача батька.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки останній має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я, а визначений судом розмір не буде обтяжливим для відповідача в силу того, що останній працює та отримує дохід.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 18 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник