ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3849/20 Номер провадження 22-ц/814/1373/21Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Панченка О.О., Одринської Т.В.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Наталії Михайлівни на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2021 року (повний текст ухвали складено 05 квітня 2021 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору піднайму житла, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця проживання

та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору піднайму житла, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття із реєстрації місця проживання, у якому просила суд:

розірвати договір піднайму від 08 червня 1991 року;

визнати ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування жилим приміщенням;

зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у кв. АДРЕСА_1 . Судові витрати також просила стягнути з відповідача на її користь.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 13 травня 2020 року.

Згідно довідки, виданої КП «ЖЕО №2», у вказаній квартирі зареєстровані попередній власник ОСОБА_3 та квартирант ОСОБА_2 .

Договір піднайму було укладено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 08 червня 1991 року.

У зв`язку із переходом права власності на квартиру АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки колишнього власника квартири. Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 в належному їй житлі порушує її права як власника квартири.

ОСОБА_2 є для неї сторонньою особою, яка перешкоджає їй належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням.

У червні 2020 року вона надіслала ОСОБА_2 вимогу добровільно знятися із реєстраційного обліку.

Відповідачем було отримано лист-вимогу, але до цього часу відповідач добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає та її реєстрація в спірній квартирі створює перешкоди власнику і позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору піднайму житла, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації місця проживання залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача за викликом суду.

Роз`яснено позивачу, що згідно частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Омелай Н.М. просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки представник позивача не з`являвся до суду із поважних причин, про що повідомляв суд та заявляв клопотання про відкладення розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Щодо явки та позиції учасників справи у судовому засіданні

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Омелай Н.М. апеляційну скаргу підтримала, пославшись на викладені в апеляційній скарзі доводи.

Інші учасники справи у судове засідання не зявилися, будучи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Омелай Н.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що справа неодноразово призначалась судом до розгляду, але після оголошеної судом перерви позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Омелай Н.М. не з`явились в три поспіль судові засідання, кожного разу звертаючись до суду з клопотаннями про перенесення судового засідання.

Так, як вбачається із матеріалів справи, 15 лютого 2021 року, після оголошеної перерви, ОСОБА_1 та її представник - адвокат Омелай Н.М. у судове засідання не з`явилися, будучи повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, надавши суду заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному ОСОБА_1 .

У заяві про перенесення розгляду справи також зазначено прохання не слухати справу без участі ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 та її представник будучи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися у судове засідання 10 березня 2021 року надавши суду заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебуванням представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Н.М. на лікарняному.

На наступне судове засідання, яке було призначено 31 березня 2021 року ОСОБА_1 та її представник - адвокат Омелай Н.М., будучи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, також не з`явилися, надавши суду заяви про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебування адвоката Омелай Н.М. у відпустці.

У заяві ОСОБА_1 також просила не слухати справу без її участі та участі адвоката Омелай Н.М.

Позиція апеляційного суду

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

За змістом статтей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Отже, обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).

При цьому, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися повторно (двічі підряд) і суду не була надана заява про розгляд справи за відсутності позивача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі про те, що суд порушив норми процесуального права, так як ОСОБА_1 та її представник не з`являлися до суду із поважних причин, про що повідомляли суд та заявляли клопотання про відкладення розгляду справи не дають підстави для задоволення апеляційної скарги.

Як уже зазначалося, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц.

Крім того, у заяві про перенесення судового засідання, яке було призначено на 13 год. 30 хв. 10 березня 2021 року (т. 3 а.с. 37) адвокат Омелай Н.М. вказала дні, на які прохала не призначати судові засідання, але дата 31 березня 2021 року не була зазначена, як день, коли адвокат не зможе з`явитися у судове засідання, тобто, дата судового засідання на 31 березня 2021 року була фактично узгоджена.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, а оскаржувану ухвалу постановлено із дотриманням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Беручи до уваги, що апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстави для зміни чи нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Наталії Михайлівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.О. Панченко

Т.В. Одринська