РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1594/20

Провадження №2/568/679/21

17 серпня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Радивилівського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 45709,31 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.07.17 р. між позивачем та відповідачем підписано заяву про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом на заяві.

АТ КБ «Приватбанк» зобов`язання по Договору про надання банківських послуг виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідач порушив умови договору в частині своєчасної погашення заборгованості по тілу кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком станом на 26.10.20 р. в сумі 45709,31 грн. з яких: 31383,34 грн. заборгованості за тілом кредита, 817,19 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 13508,78 грн. заборгованості за відсотками згідно ст. 625.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 02.06.2021 р. відкрито провадження у справі та призначено позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 23.06.21 р. розгляд даної справи відкладено на 17.08.21 р.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Водночас, разом із позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений на офіційному сайті в мережі Інтернет, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору у даній справі, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.17 р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши кредитного ліміту на картковий рахунок.

В заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До матеріалів справи банк долучив Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не підписані відповідачем.

Крім того, на підставі кредитного договору, банком надано відповідачу кредитні картки, що підтверджується довідкою про видані картки.

З матеріалів справи вбачаться, що на виконання умов заяви-договору, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти в сумі 29000 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

Однак, відповідач не виконував умови кредитного договору в частині повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем.

Із долученого до позовної заяви розрахунку вбачається, що Банк визначив заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 26.10.2020 р. в сумі 45709,31 грн. з яких: 31383,34 грн. заборгованості за тілом кредита, 817,19 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 13508,78 грн. заборгованості за відсотками згідно ст. 625.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і - як наслідок - виникнення заборгованості, про стягнення якої Банк і звернувся в суд з даним позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

На обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Окрім того, позивач вказує, що заявою відповідача підтверджується і той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі. На підтвердження додано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами.

Разом з тим, при дослідженні вказаної Анкети-заяви встановлено, що остання не містить даних про суму кредитного ліміту, вид картки, дату повернення кредитних коштів, строк виконання зобов`язання, а також умови нарахування відсотків.

Вказана Заява містить підпис відповідача в графі про отримання та ознайомлення з Пам`яткою клієнта, Тарифами і основними умовами обслуговування і кредитування, проте докази на підтвердження того, що він ознайомлений саме із цими документами, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

На обґрунтування позовних вимог Банк вказує, що при укладання договору сторони керувалися саме вказаними нормами законодавства, при цьому, формулярами та стандартними формами є Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, згідно яких обслуговується відповідач.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зокрема, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів», «Універсальна 55 днів», GOLD.

Однак, слід зазначити, що використання наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в анкеті-заяві зазначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між Тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником та виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

З анкети-заяви не вбачається, яку саме картку було видано відповідачу, що унеможливлює застосування вказаних тарифів.

Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких, суд мав би реальну можливість встановити, яка процента ставка мала б відповідати правовідносинам сторін, у якому порядку мають повертатися грошові кошти, строк виконання зобов`язання сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, ані витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Вказані Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, наявні в матеріалах справи, не є належним доказом встановлення та погодження сторонами умов укладеного між ними кредитного договору.

Оскільки, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування процентів за простроченим тілом кредита, суд дійшов висновку про безпідставність позовних в частині стягнення процентів.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), після настання виконання грошового зобов`язання, який вважається простроченим.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги.

Будь-які дані про те, що до пред`явлення позову у даній справі позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення кредитних коштів в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, банком не доведено прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а відтак, підстави для нарахування процентів на підставі ст. 625 ЦК України на момент пред`явлення позову - відсутні.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою позикодавцю в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 25.07.17 року, наданого Банком, заборгованість позичальника по тілу кредиту становить 31383,34 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що за відсутності визначеного та погодженого договором порядку нарахування заборгованості за кредитом, позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту в сумі 31383,34 грн. є необґрунтованими та не доведеними. АТ КБ "Приватбанк" безпідставно нараховуючи проценти на заборгованость по тілу кредиту, погашаючи їх за рахунок овердрафту, незаконно та штучно збільшував суму заборгованость по тілу кредиту.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що за своєю суттю, прострочене тіло кредиту, на яке вказує позивач у своїй позовній заяві, фактично є завуальованими відсотками за користування кредитними коштами, адже до нього, зокрема, входить плата за користування кредитом.

З матеріалів справи вбачаться, що на виконання умов заяви-договору, позивачем перераховано відповідачу кредитні кошти в сумі 29000 грн., що підтверджується випискою по особовому картковому рахунку позичальника та довідкою про зміну умов кредитування.

Така заборгованість сторонами не спростована.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредита в розмірі кредитного ліміту встановленим банком на платіжну картку відповідча в сумі 29000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ "Приватбанк" (49094, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) 29000 грн. заборгованості по кредиту, 1439,2 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 17.08.2021 р.

Суддя А.О. Сільман