Ухвала

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 756/3754/18

провадження № 61-16775св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв Сергій Вікторович, товариство з обмеженою відповідальністю «Експертна служба України», Служба у справах дітей Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року у складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Соколової В. В., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва Сергія Вікторовича, заінтересовані особи ТОВ «Експертна служба України», Служба у справах дітей Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Скарга мотивована тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Ніколаєва С. В. перебуває виконавче провадження № 59716309 з примусового виконання виконавчого листа № 756/3754/18, виданого 10 червня 2019 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 основного боргу за договором позики в розмірі 1 538 010,48 грн, процентів за договором позики в розмірі 410 136,13 грн, та понесені судові витрати в розмірі 8 810,00 грн, а всього стягнути 1 956 956,61 грн. Відповідно до Постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 01 жовтня 2019 року описано та накладено арешт на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку кадастровий номер: 0:01:003:0013, площею 0,1909 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Постанова державного виконавця містить грубу неточність: житловий будинок, який згідно Технічного паспорту є дерев`яним, насправді обкладений цеглою, у постанові описаний як дерев`яний. Згідно з Висновком про вартість описаного та арештованого майна, яке належить скаржнику на праві приватної власності, вартість домоволодіння становить 679 320,00 грн, а вартість земельної ділянки становить 1 314 614,00 грн. Заявник вважає, що така оцінка є необ`єктивною, незаконною та підлягає скасуванню. Крім того, виконавцем порушені вимоги пункту 3 розділу другого Порядку реалізації арештованого майна, оскільки не отримано попереднього дозволу органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, в якому проживає малолітня дитина.

Враховуючи вищевикладене, просив:

визнати незаконними дії приватного виконавця Ніколаєва С. В. щодо прийняття Висновку про вартість майна, виконаного оцінювачем ТОВ «Експертна служба України» Душинським Є. І., та реалізації нерухомого майна за допомогою СЕТАМ, що вчинені у межах виконавчого провадження № 59716309 щодо примусового виконання виконавчого листа № 756/3754/18, виданого 10 червня 2019 року Обухівським районним судом Київської області;

скасувати як необґрунтований та незаконний Висновок про вартість майна, виконаний оцінювачем ТОВ «Експертна служба України» Душинським Є. І. на замовлення приватного виконавця Ніколаєва С. В. у межах виконавчого провадження № 59716309 щодо примусового виконання виконавчого листа;

визнати незаконним, зупинити та скасувати процес реалізації арештованого майна: житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 31, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки кадастровий номер: 0:01:003:0013, площею 0,1909 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, відмовлено у задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії приватного виконавця вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах повноважень, права чи свободи сторін виконавчого провадження не були порушені. Оскаржуючи дії приватного виконавця, скаржник фактично оскаржує дії суб`єкта оціночної діяльності стосовно оцінки майна.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що приватний виконавець здійснив опис та арешт майна без входження в будинок не із власного недбальства, а в результаті недобросовісної поведінки боржника, який у даному випадку діяв не добросовісно, не отримуючи надісланих на його адресу документів виконавчого провадження та тривалий час фактично ухиляючись від виконання рішення суду, внаслідок чого опис будинку був проведений без огляду об`єкта. Боржник був обізнаний зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність виконавчого провадження, що вимагало від нього добросовісної процесуальної поведінки, як то цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу, в тому числі і надавати доступ до майна, що підлягало опису.

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_4 , у якій просять скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець и залучений ним суб`єкт оціночної діяльності, здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання на підставі виконавчих документів. Отже, оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Судом першої інстанції не розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 20 грудня 2019 року про проведення оціночно-будівельної експертизи вартості домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги статей 103, 104, 222 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції не надав цьому факту належної правової оцінки.

Крім того, судом першої інстанції жодним чином не вжито заходів щодо захисту прав малолітньої дочки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині порушення її права користуватися житлом в процесі виконавчого провадження, гарантованих частиною першою статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Судом не надано оцінку доказам того, що в порушення пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 10 вересня 2003 року № 1440, оцінка здійснювалась без ознайомлення експерта/оцінювача з об`єктом оцінки. Порушення порядку опису та оцінки майна без ознайомлення з майном призвело до невірної характеристики майна та як наслідок, невірного визначення його вартості. В постанові приватного виконавця про опис та арешт майна (коштів) від 01 жовтня 2019 року та у висновку про вартість майна з датою оцінки 28 жовтня 2019 року, житловий будинок зазначається дерев`яним, а насправді та згідно Технічно паспорта він є дерев`яним обкладений цеглою, що є порушенням вимог частини 1 статті 3 частин першої, шостої статті 9, статті 11, частини першої статті 12 Закону України «про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 50, 51, 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 10 вересня 2003 року № 1440, та пунктів 5 і 15 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

У травні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Ніколаєв С. В. подав відзив на касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_6 , у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Відзив мотивований тим, що боржник не повідомив та не надав приватному виконавцю для приєднання до матеріалів виконавчого провадження оригінал довідки, яка б підтверджувала, що в будинку дійсно зареєстрована його донька - ОСОБА_5 , тому дії приватного виконавця повністю законні і відповідають вимогам Закону України «При виконавче провадження» та пункту 3 Порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року. Єдине, що на даний час наявне у приватного виконавця, це незасвідчені копії довідок про реєстрацію місця проживання особи (без дати та номеру) та про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1178 від 26 листопада 2019 року, які надійшли від суду разом з копією скарги вже під час реалізації майна. У зв`язку з вищевикладеним, у приватного виконавця були відсутні підстави звертатися до органів опіки та піклування з проханням надати дозвіл на реалізацію арештованого майна, оскільки боржник досі не надав приватному виконавцю жодних доказів реєстрації дитини в будинку, хоча приїзжав особисто до приватного виконавця та знайомився з виконавчим провадженням.

Також, приватний виконавець не відмовляв боржнику звернутись до органів опіки та піклування з проханням надати дозвіл на реалізацію арештованого майна, тому взагалі відсутній предмет спору, оскільки боржник спочатку повинен звернутися з відповідною заявою до приватного виконавця і в разі відмови, мав би право звернутися до суду із скаргою на дії або бездіяльність приватного виконавця.

У травні 2021 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року без змін.

Відзив мотивований тим, що дії приватного виконавця повністю законні і відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та порядку реалізації арештованого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

У травні 2021 року ОСОБА_3 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року без змін.

Відзив мотивований тим, що приватний виконавець не відмовляв боржнику звернутися до органів опіки та піклування з проханням надати дозвіл на реалізацію арештованого майна, однак приватний виконавець не міг цього зробити, оскільки довідку про реєстрацію дитини позивач так і не надав приватному виконавцю до передачі будинка на реалізацію. В матеріалах виконавчого провадження у приватного виконавця наявний оригінал відповіді виконавчого комітету Української міської ради від 05 серпня 2019 року, в якому зазначено, що у вказаному будинку зареєстровані лише ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу № 756/3754/18 з суду першої інстанції.

У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Водночас ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) за скаргою ОСОБА_9 на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, стягувач ОСОБА_10 , за касаційною скаргою ОСОБА_9 на постанову Київського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Направляючи справу № 755/12052/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суд касаційної інстанції зазначив, що «що виключна правова проблема у справі про оскарження дій виконавця щодо передання на реалізацію нерухомого майна, право на користування яким мають діти, як наслідок, у такій категорії справ пов`язана з визначенням того, чи потрібно виконавцю під час проведення виконавчих дій з реалізації арештованого майна на прилюдних торгах отримувати попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження нерухомого майна, право користування якою належить дитині».

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 06 липня 2021 року справу № 755/12052/19(провадження № 14-113цс21) прийнято та призначено до розгляду на 12 жовтня 2021 року.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 756/3754/18 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21)

Керуючись статтями 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 756/3754/18 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/12052/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов