Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/359/21

Провадження № 2/943/923/2021

16 серпня 2021 року

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді - Кос І.Б.,

за участю секретаря - Дутки С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Львівській області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на середню земельну частку (пай) розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, з них 1,55 га ріллі та 0,15 га кормових угідь, розташованих на території (Милятинської сільської ради) Буської територіальної громади Золочівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених вимог позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належну спадкодавцю земельну частку (пай). Спадкодавець за життя склала заповіт на користь ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивачки, що відмовилась від даної спадщини у користь позивачки згідно поданої заяви №78 від 20.11.2020 року, а інших спадкоємців, які би претендували на указану спадщину не має. Разом із тим, на момент смерті спадкодавця разом із нею зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (племінниця померлої) та позивачка ОСОБА_1 (онучка). Оскільки племінниця спадкодавця ( ОСОБА_3 ) відмовилась від спадщини, а тому позивачка залишилась єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті бабці, проживаючи разом із нею у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Відтак позивачка вважає, що вона фактично прийняла спадщину після смерті баби, але не може оформити своїх спадкових прав через втрату спадкодавцем оригіналу сертифіката на право приватної власності на спадкове майно (земельний пай), а тому просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направивши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити.

Відповідач Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника до суду не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, направивши письмову заяву від 28.04.2021 за №619, у якій проти задоволення заявленого позову заперечують, оскільки позивачка не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Належних доказів того, що позивачка фактично вступила в управління спадковим майном нею не надано. Відтак просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду в справі №235/5845/17 від 10.02.2020 року.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру в Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У силу вимог статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 був зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №4746 від 05.05.1997 року із земель НААГ «Вільна Україна», внаслідок чого розроблено розпорядження голови Буської райдержадміністрації №148 від 25.04.1997 року загальною площею 2,17 га. Проте, беручи до уваги розпорядження голови Буської РДА №72 від 14.02.2000 року «Про затвердження технічної документації про внесення змін до проекту роздержавлення та приватизації земель» на спадкодавця розрахована частка розміром 1,70 умовних кадастрових гектари, з них 1,55 га ріллі та 0,15 га кормових угідь, про що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру в Буському районі Львівської області від 22.02.2021.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Старий Милятин Буського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 від 26.11.2020.

Оскільки спірні правовідносини виникли у 1998 році (момент відкриття спадщини), тобто до набрання чинності Цивільним Кодексом України у редакції 2003 року, а тому регулюються нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до вимог статей 527, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Як убачається із долученого до справи заповіту, посвідченого секретарем Милятинської сільської ради Катариною Л.П. від 15.01.1998 року, що ОСОБА_2 заповіла усе своє майно (включно із сертифікатом на право приватної власності на землю серії ЛВ №4746) на користь ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивачки ОСОБА_1 (свідоцтво про народження позивачки від 27.02.1982).

З довідки Милятинської сільської ради №2004 від 20.11.2020 року слідує, шо на момент смерті спадкодавця разом із нею зареєстровані та проживали по АДРЕСА_1 : ОСОБА_3 (племінниця померлої) та позивачка ОСОБА_1 (внучка). Відтак із матеріалів справи вбачається, що позивачка є дочкою племінниці померлої.

Отже із встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину за заповітом в установленому законом порядку є ОСОБА_3 (мати позивачки). Натомість позивачкою не надано жодних доказів, які підтверджують те, що вона є онукою померлої чи належить до кола спадкоємців, визначених законом. Тобто позивачкою не доведено підстави свого спадкоємства.

Також, на думку суду, покликання позивачки на спадкування майна померлої виключно із тієї підстави, що спадкоємець за заповітом (її мати) відмовилась від прийняття указаної спадщини на її користь не може бути підставою спадкування.

Відтак, суд вважає, що даний позов є безпідставним, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів.

Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України сплачений позивачкою ОСОБА_1 судовий збір за подання нею позовної заяви в сумі 908,00 грн. (а.с. 5) покладаються на неї, ураховуючи відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 1, 2, 4, 8, 10, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 83, 84, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (80541, Львівська область, Золочівський район, с. Старий Милятин; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Буська міська рада Золочівського району Львівської області (80500, Львівська область, Золочівський район, м. Буськ, площа 900 річчя Буська, 1; ).

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Львівській області (79019, м. Львів, проспект В. Чорновола, 4; ).

Повне судове рішення складено - 16 серпня 2021 року.

Суддя: І. Б. Кос