Справа № 461/5104/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/420/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 листопада 2020 року у справі за позовом Управління комунальної власності Департаменту комунальної власності Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

30.06.2020 року Управління комунальної власності Департаменту комунальної власності Львівської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило зобов`язати ОСОБА_1 повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 19,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач обгрунтовув тим, що 03.03.2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-10516-17 терміном до 02.03.2020 року (п.4.1 договору). 17.03.2020 року на адресу відповідача позивачем було надіслано повідомлення № 2302-вих-22383, в якому орендодавець повідомив орендаря про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу по акту приймання передачі орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані, а також провести повний розрахунок по орендній платі, а в разі наявності заборгованості погасити таку в повному обсязі. Свого обов`язку щодо повернення орендованого майна орендар не виконав та таке фактично перебуває в його незаконному користуванні.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 19,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради суму сплаченого судового збору в розмірі 2 102 гривні 00 копійок.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що задовольняючи позовні, вимоги суд виходив з того, що 03.03.2017 року між Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна - нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 19,9 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , строк дії якого закінчився 02.03.2020 року. Однак, суд не врахував доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 - орендар за договором оренди нерухомого майна від 03.03.2017 року, належно виконувала взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, в тому числі щодо сплати орендних платежів. У п. 4.5 договору оренди зазначено, що орендар, який належно виконує свої обов`язки за цим договором, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк. Як вбачається з повідомлення позивача про припинення договірних відносин від 17.03.2020 року, позивач має намір і в подальшому передавати у строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 19,9 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки зобов`язав балансоутримувача утримувати приміщення до призначення наступного орендаря. При цьому, ОСОБА_1 зверталася до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про продовження договору оренди нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , проте листом позивача від 11.05.2020 року відповідача було повідомлено про неможливість вирішити позитивно дане питання, так як на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова було прийнято рішення відмовити у продовженні договору оренди Г-10516-17 від 03.03.2017 року. Разом з тим, їй не надано копії такого рішення та не вказані підстави для відмови у продовженні договору оренди.

Зазначає, що при вирішенні таких спорів суди повинні з`ясовувати, як саме власник планує використовувати орендне державне/комунальне майно в разі припинення орендних відносин. Якщо спірне майно буде передано в оренду іншій особі, тоді буде порушено переважне право орендаря на продовження строку дії договору оренди, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 20.04.16 року у справі № 3-266гс16. Таким чином, позивачем порушено переважне право ОСОБА_1 на укладення договору оренди на новий строк. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, без проведення аукціону мають також державні та комунальні підприємства, установи, організації у сфері культури і мистецтв чи громадські організації у сфері культури і мистецтв (у тому числі національні творчі спілки або їх члени під творчі майстерні). Відповідач у даній справі - ОСОБА_1 є членом Спілки художників України, що підтверджується членським квитком № НОМЕР_1 . Крім того, відповідно до договору на оренду нежитлових приміщень від 28.04.1993 року № 201, укладеного між Фондом комунального майна м. Львова та відповідачем, ОСОБА_1 отримала у користування спірні приміщення на невизначений термін. Вказаний договір є чинним, не розірваним та ніким не оскарженим. Відповідач користується спірним приміщенням ще з 1989 року, що підтверджується Витягом із рішення від 10.10.1989 року. За цей час відповідач здійснила ряд невід`ємних покращень, неодноразово проводила ремонтні роботи, а тому навіть якщо б припустити про підставність позовних вимог, то повернути спірні приміщення у початковому стані на сьогоднішній день є неможливо.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів представник Львівської міської ради - Чернобай С.С. проти скарги заперечив, зазначив, що ОСОБА_1 у зазначений в договорі строк не попередила орендодавця про намір продовжити договір оренди, крім того, орендодавець у зазначений в договорі строк попередив орендодавця про припинення договору оренди. Просив у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Встановлено, що 03.03.2017 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 було укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-10516-17, за умовами якого Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради передало, а ОСОБА_1 прийняла у строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові приміщення півпідвалу загальною площею 19,9 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.3 договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Г-10516-17 від 03.03.2017 року у зв`язку з фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт вважається переданим з моменту підписання даного договору.

Згідно п.4.1 даного договору, термін договору оренди визначений на 2 роки 364 дні з 03 березня 2017 року до 02 березня 2020 року включно.

18.11.2019 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору, якою внесено зміни в частині предмета договору, орендної плати та порядку розрахунку.

17.03.2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення, в якому позивач повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди та вказав на обов`язок відповідача протягом 15 днів повернути балансоутримувачу орендоване приміщення у належному санітарно-технічному стані по акту приймання передачі, а також провести повний розрахунок по сплаті орендної плати, а в разі наявності заборгованості, погасити таку в повному обсязі.

Пунктом 4.7 договору оренди передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно пункту 9.3 договору оренди, об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї з подій, вказаних в п. 9.1. цього договору (закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання).

Встановлено, що договір був припинений у зв`язку із закінченням терміну його дії 02.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свого обов`язку щодо повернення орендованого майна не виконала.

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом на припинення договору у зв`язку із закінченням терміну його дії, а відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, передбаченого п. 9.3. договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог Управління комунальної власності Департаменту комунальної власності Львівської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Крім того, згідно п. 4.5. договору оренди № Г-10516-17 від 03.03.2017 року орендар, який належно виконує свої обов`язки за цим договором, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору на новий строк. Орендар, який має намір скористатися таким правом повинен повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди нерухомого майна через скерування на адресу Управління комунальної власності департаменту економічної політики заяви з документами у порядку, визначеному відповідними нормативними документами міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про продовження дії договору оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 № Г-10516-17 від 03.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до начальника Управління комунальної власності департаменту економічної політики 09.04.2020 року, тобто після закінчення терміну, на який його було укладено, внаслідок чого такий припинив свою чинність.

Доводи апеляційної правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 06 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.