РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/18996/18

Провадження №: 2/755/3147/21

"15" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді: Гончарука В.П.

при секретарі Гриценко О.І

за участю :представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визнати шлюб укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , зареєстрований 02.02.2018 року у Дніпровському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №152, недійсний з моменту його укладення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.2018 року батько позивача уклав шлюб з відповідачем без наміру створити сім`ю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 рік помер батько позивача причина смерті « ОСОБА_6 інтоксикація Рак шлунку.

23.11.2018 року представником позивача подано заяву про прийняття спадщини, в результаті ознайомлення з матеріалами спадкової справи позивач дізнався що окрім позивача та його рідного брата, на заяву про прийняття спадщини подала іще одна особа- ОСОБА_3 дружина покійного ОСОБА_5 . На момент смерті ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але останній час проживав за адресою АДРЕСА_2 , проживав покійний в даній квартирі з дозволу колишньої дружини ОСОБА_7 . Незважаючи на розірвання шлюбу між покійним батьком позивача та ОСОБА_7 , останні вели тісне спілкування, та переймалися вирішенням побутових проблем зокрема ОСОБА_7 постійно приходила до ОСОБА_5 допомогала з вирішенням домашніх проблем, постійно супроводжувала останнього до лікарні, так як останній був хворою людиною, та потребував допомоги.

Позивач стверджує що ні позивач ні інші родичі позивача не знали про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , крім того зазначає що крім ОСОБА_7 яка постійно відвідувала покійного батька позивача, останнього відвідували його друзі, знайомі, діти та онуки проте жодного разу ніхто не бачив ОСОБА_3 . В останні дні свого життя ОСОБА_5 повідомив колишню дружину ОСОБА_7 про те що має стосунки з відповідачем, яка була його сусідкою по будинку, після чого остання повідомила відповідача про смертельний діагноз ОСОБА_5 . Відповідач лише в останній тиждень життя ОСОБА_5 доглядала останнього.

Позивач вважає очевидним, що оспорюваний шлюб його батька та відповідача був зареєстрований без наміру створити сімю, адже останні не проживали разом, не вели спільного господарства, відповідач не переймалася здоров`ям ОСОБА_5 та не підтримувала його.

Внаслідок реєстрації вищезазначеного шлюбу відповідач претендує на частку спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , зменшивши частку позивача з Ѕ до 1/3 у спадковій масі, отже позивач є особою права якій порушені у зв`язку з реєстрацією оспорюваного шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і тому просить суд визнати шлюб недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що укладання шлюбу спадкодавця ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_3 носило формальний характер та шлюб було укладено без наміру створити сім`ю, так -як відповідач та спадкодавець ОСОБА_5 не проживали разом, не мали спільного бюджету, не мали спільних інтересів та фактично до своєї смерті ОСОБА_5 підтримував стосунки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , яка допомагала йому по господарству, готувала їсти, прала одежу, їздила з ним до медичних закладів, так -як у останні роки життя у ОСОБА_5 було виявлено ряд тяжких хвороб, крім того ОСОБА_5 проживав в квартирі своєї колишньої дружини ОСОБА_7 .

Щодо укладання шлюбу представник позивача пояснив це тим, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя був влюбчевим, до шлюбу відносився легковажно.

Про те, що шлюб було укладено без наміру створити сім`ю говорить і той факт, що ОСОБА_5 фактично до останніх днів свого життя нікого зі своєї рідні не повідомив, що ним було укладено оспорюваний шлюб та не познайомив відповідача ОСОБА_8 зі своєю родиною

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, надавши до суду відзив на позовну заяву з додатками та наполягаючи на тому, що твердження позивача, що шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було створено без наміру створити сім`ю не відповідають дійсності.

Відповідач ОСОБА_3 познайомилася з ОСОБА_5 в серпні 2017 р., після їхнього знайомства у них виникли дружні стосунки, які в послідуючому перейшли в близькі стосунки.

Відповідач ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_5 проживали в одному під`їзді будинку АДРЕСА_3 , але на різних поверхах.

Фактично з листопада 2017 р. відповідач та ОСОБА_5 почали проживати разом, мали спільний побут , бюджет, дозвілля та фактично свій вільний час ОСОБА_5 проводив за місцем проживання ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_4 , але також в квартирі АДРЕСА_5 ОСОБА_5 працював з документами, в даній квартирі також знаходилися його речі, так -як потреби їх перевозити до одніє квартири не було потреби, так як вони проживали в одному будинку.

В послідуючому з грудня 2017 р. ОСОБА_5 став наполягати на тому, що між ним та відповідачем ОСОБА_3 були узаконені їх стосунки, а саме укладено шлюб, на що ОСОБА_3 дала свою згоду та 2 лютого 2018 р. було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Укладання шлюбу відбувалося з усіма урочистостями, що також підтверджується наданими до суду фотокартками.

Твердження представника позивача про той факт, що колишня дружина ОСОБА_7 приходила та готувала йому їсти, прибирала в квартирі та прала не відповідають дійсності, так -як ОСОБА_5 проживав сам , до їх знайомства харчувався в основному напівфабрикатами, розказував що в нього були напружені стосунки з його меншим сином ОСОБА_9 , який змінив своє ім`я з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_9 » а також прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », дана обставина його сильно образила та з даного приводу він сильно сумував. За життя ОСОБА_5 познайомив ОСОБА_13 зі своїми колишніми колегами, з якими він підтримував стосунки, що стосується своєї рідні, то фактично він з ними не спілкувався та останні до нього за його місцем проживання не приходили.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що 4.08.1995 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , даний шлюб було розірвано, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 вересня 2012 р.

Як було встановлено в судовому засіданні та не спростовувалося учасниками судового процесу, що після розірвання шлюбу спадкодавець ОСОБА_5 та ОСОБА_7 стали проживати окремо, а саме по домовленості ОСОБА_5 став проживати в квартирі АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_7 , а остання продовжила проживати в квартирі АДРЕСА_7 .

2 лютого 2018 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який було зареєстровано Дніпровським районним у м.Києві віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до вимог ст. 21 СК України, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Також статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 25 даного Кодексу також передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Статтею 27 СК визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Статтею 40 СК України визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності.

Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

В ході судового розгляду судом були допитані свідки, клопотання про яких було заявлено як представником позивача так і відповідачем та з пояснень яких можна було дійти висновку, що спадкодавець ОСОБА_5 досить рідко спілкувався зі своїми рідними, останні фактично не відвідували ОСОБА_5 за місцем його проживання та достовірно не змогли пояснити про фактичні обставини особистого життя ОСОБА_5 в останні роки його життя.

В той же час у ОСОБА_5 та його колишньої дружини ОСОБА_7 за життя були стосунки, що були побудовані в наданні матеріальної допомоги на утримання та виховання сина ОСОБА_9 , фактично більшу частину матеріальної допомоги, що отримував ОСОБА_5 від свого сина ( позивача по справі) ОСОБА_4 та пенсійне забезпечення він віддавав ОСОБА_7 .

ОСОБА_5 фактично до останніх днів свого життя вів активний спосіб життя, знайомив відповідача ОСОБА_3 зі своїми колегами та радів тому, що в його житті з`явилася дана жінка.

Позов позивача ОСОБА_4 обґрунтований тим, що укладанням оспорюваного шлюбу між спадкодавцем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 порушуються його права як спадкоємця та зменшує його частку у спадковій масі.

Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю.

Згідно зі статтею 45 Сімейного кодексу України шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої покликання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю.

Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц).

У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу.

У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним.

Суд критично ставиться до твердження представника позивача, що внаслідок хронічних та онкологічних захворювань спадкодавець ОСОБА_5 не міг створити повноцінну сім`ю з ОСОБА_3 .

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» від 01 липня 2003 року № 37801/97, § 36,). Ще одне призначення обґрунтування рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 30).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 4, 15, 16, 19, ЦК України, ст.ст. 21,25,27, 40, 45 СК України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 354 ЦПК Укрїни, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання шлюбу недійсним - відмовити .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23 липня 2021 р .

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_8 , ІПН НОМЕР_2 ;

Треті особи : Дніпровський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, адреса: м. Київ, б- р Верховної Ради, буд.8/20

Суддя: