РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П..

при секретарі Глотовій П.В.

з участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м.Рівне в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В обґрунтування позову зазначає, що на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 . Згідно відомостей, наявних з реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 174054902, будинок має загальну площу (кв.м): 101.7, житлова площа (кв.м): 72, матеріали стін: дерево, опис: семикімнатний житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, та надвірні будівлі і споруди: Б-1 - сарай, В-1 - сарай, в-1- сарай, Д-1 - сарай, № 1...3 - огорожа. Будинок належить на праві спільної часткової власності згідно визначених часток: ОСОБА_1 - 26/100 частики будинку; ОСОБА_3 - 37/100 частики будинку та ОСОБА_4 - 37/100 частки будинку. Спірний будинок побудований на дві половини з двома окремими до нього входами та поділений сторонами по фактичному користуванню уже довгий час. У фактичному користуванні позивачки ОСОБА_1 перебуває частина житлового будинку, що позначена на плані (наявному у технічному паспорті від 13.05.2019) за номерами: 1-1 - коридор, площею 4,1 кв.м.; 1-2 - туалет, площею 0,9 кв.м.; 1-3 - ванна, площею 3,3 кв.м.; 1-4 - кухня, площею 9,2 кв.м.; 1-5 - житлова, площею 8,4 кв.м.; 1-6 - житлова, площею 7,0 кв.м. та 1-7 - житлова, площею 11,3 кв.м. Частина домоволодіння що позначена в технічному паспорті та складається з приміщень № 2.1.-2.6 перебуває у фактичному володінні та користуванні відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на які позивачка не претендує. Вказаний будинок саме так і поділений сторонами у справі та використовується протягом довгого часу. Також враховуючи конструктивні характеристики будинку, реальний розподіл будинку становить саме в таких частках.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили суд задовільнити позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , просили суд відмовити в задоволені позову, оскільки при виділенні позивачу її частки, буде порушено ідеальні частки інших співвласників. Для визначення ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділу може бути лише з наданням до суду належних доказів, зокрема висновку технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку відмовити в задоволенні позову з наступних підстав.

Суд встановив, що згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями згідно визначених часток: ОСОБА_1 - 26/100 частки будинку; ОСОБА_3 - 37/100 частки будинку та ОСОБА_4 - 37/100 частки будинку в АДРЕСА_1 . Будинок має загальну площу (кв.м): 101.7, житлова площа (кв.м): 72, матеріали стін: дерево, опис: семикімнатний житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, та надвірні будівлі і споруди: Б-1 - сарай, В-1 - сарай, в-1- сарай, Д-1 - сарай, № 1...3 - огорожа.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» на вирішення справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

Позивач заявляє вимоги про проведення фактичного виділу майна із часток, які перебувають у кожного із сторін у користуванні протягом довгого часу.

Однак, сторона відповідача категорично заперечує про виділ частки, яку просить позивач, оскільки це призведе до зменшення розміру ідеальних часток інших співвласників.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, стороною позивача не подано до суду належних та допустимих доказів щодо варіантів поділу з врахуванням відповідності ідеальним часткам співвласників.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2021 року.

Суддя Харечко С.П.