№ провадження 6/646/8/2021
Справа № 2-354/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю секретаря Літвінової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєва Т. В. про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєв Т. В. звернувся до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності.

Вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №55269202 з примусового виконання виконавчого листа №2-354/11 виданого 30.05.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № в розмірі 769 683, 98 грн.

В поданні також зазначено, що згідно відповіді КП «ХМ БТІ » №8732/04-08/19 від 22.07.2019 боржнику на праві спільної сумісної власності належить 4-кімнатна квартира у будинку готельного типу заг.площею 91,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки спірною квартирою володіють декілька осіб, тому їх частки є рівними для кожного з них.

Враховуючи розмір заборгованості та відсутність у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, що унеможливлює виконання рішення суду, на погляд ініціатора подання стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у спільній сумісній власності.

До початку судового засідання головний державний виконавець Халєєв Т.В. подав заяву про слухання справи у його відсутності, подання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подання підставне та підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.129-1Конституції Українисуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч.1-2ст.18ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею шостою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року передбачено, що забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI ЦПК України.

Як передбачено ч.1ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ч. 6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 443 ЦПК України, згідно якої питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Судовим розглядом встановлено, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження №55269202 з примусового виконання виконавчого листа №2-354/11 виданого 30.05.2017 Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № в розмірі 769 683, 98 грн.

Виконавче провадження №55269202 відкрите 29.11.2017. Боржник декларації про доходи та майно не подав, згідно відповідей на його запити щодо рухомого майна боржника транспортні засоби відсутні, щодо банківських рахунків інформація відсутня. Крім того, боржник ОСОБА_1 отримує дохід пенсію по втраті годувальника на дитину до 18 років, тому здійснити відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства не можливо.

При виконанні з`ясувалось, що боржник має право власності на Ѕ частку згідно квартири у будинку готельного типу заг. площею 91,2 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 316ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2ст.325ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

На підставі ч. 1ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За ч. 2ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Зі змісту зазначених норм вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV(із змінами) регулюються відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення, визнання та захисту державою таких прав. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна.

Однак, суду не надано доказів того, що боржник ОСОБА_1 фактично володіє майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1

Крім того, в матеріалах справи відсутня оцінка вартості майна, на яке просить звернути стягнення виконавець.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України)

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була вручена боржнику, а отже боржнику фактично не було надано час для добровільного виконання рішення суду. З урахуванням відсутності таких даних, неможливо стверджувати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавцем надано суду неповну інформацію щодо статусу та належності майна боржнику, що виключає на даний час можливість звернення стягнення на нерухоме майно в порядкуст. 440 ЦПК України, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання за його недоведеністю та передчасністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10-13,259,260,261,268,353,354,443 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.357,366,371,372,379 Цивільного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області Халєєва Т. В. про визначення частки боржника у майні, що належить на праві спільної сумісної власності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу13Перехідні положення ЦПК України, через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.А. Єжов