Справа № 216/3913/17
Провадження 2/216/210/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Бутенко М. В.

за участю

секретаря: Клименко О.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

без застосування технічного запису

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 216/3913/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 12.09.2017 року.

В судовому засіданні 12.08.2021 року, судом з`ясовано, що 31.07.2020 року через канцелярію суду позивачем ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву, питання про прийняття якої не було вирішено судом.

Представник відповідача ОСОБА_2 , за результатами ознайомлення з даною уточненою позовною заявою, вважає, що наданий документ є по суті заявою про зміну предмета позовних вимог, оскільки позивач, на відміну від попередньо заявлених позовних вимог, просить визнати договір дарування домоволодіння АДРЕСА_1 недійсним та скасувати реєстрацію права власності на зазначене домоволодіння на ім`я відповідача. Позивачем подано уточнену позовну заяву з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, а тому керуючись ч. 5 ст. 49 ЦПК України, та враховуючи вимоги ст. 177 ЦПК України, вимоги положень п.8 ч.1. ст. 257 ЦПК України, просить суд повернути уточнену позовну заяву позивачу.

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд: у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретного позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з вищевикладеного, складовими частинами позову є предмет, підстава, зміст.

Концепція нової редакції ЦПК полягає, у першу чергу, у підготовці позивачем саме кінцевої редакції позовної заяви, яка подається до суду, і в такому випадку суд визначає порядок її розгляду (спрощене без виклику, з викликом, загальне провадження) та враховує при вирішенні питання про такий розгляд ряд чинників (ч.3ст.274 ЦПК України).

Згідно ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання заяви про зміну предмета позову, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не виконано зазначені вимоги та не здійснено направлення копії такої заяви з додатками відповідачу.

Крім цього, відповідач наголошує на тому, що зазначена заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, застосування наслідків недійсного правочину полягає в тому, що у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що надано за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивачем заявлено вимоги про застосування реституції як наслідку недійсності правочину, що полягає в скасуванні державної реєстрації на спірне нерухоме майно, що є фактичним поверненням сторін у попередній стан. Відповідно така вимога є майновою і повинна бути оплачена судовим збором, обчисленим виходячи з вартості майна.

У наданій позивачем заяві зазначено: «Без ціни позову».

Оскільки позивач заявив вимогу майнового та немайнового характеру, судовий збір за вимогу майнового характеру ним не сплачено.

Вислухавши думку учасників справи, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав прийняття уточненої позовної заяви, суд приходить до висновку про відсутність підстав для прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись статтями 49, 177, 257, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування нерухомого майна недійсним, про скасування здійсненої 17.12.2013 року реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я ОСОБА_4 за № 4044725.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання та окремому оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Суддя: М.В. Бутенко