Провадження №2/369/2501/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Судді: Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

відповідача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

30.03.2021 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Любимової О.В. про забезпечення доказів шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме доручити Головному територіальному управлінню юстиції в Київській області звернутися до компетентного суду міста Кропоткін Краснодарського краю Російської Федерації, вручити свідку ОСОБА_5 повістку, ухвалу про виклик свідка та допитати в якості свідка ОСОБА_5 яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно з приписів ст. 87 ЦПК України, суд,який розглядає справу або заяву про забезпечення доказів,в разі виникнення потреби в збиранні доказів за межами його територіальної юрисдикції доручає відповідному суду вчинити певні процесуальні дії. В ухвалі про судове доручення коротко викладається суть справи, що розглядається, зазначаються особи, які беруть у ній участь, обставини, що підлягають з`ясуванню, докази, які повинен зібрати суд, що виконує доручення, зокрема перелік питань, поставлених учасниками справи та судом свідку.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про залишення заяви представника відповідача про забезпечення доказів без задоволення.

Частиною першою статті 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із частиною другою статті 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обгрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Також, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідність доведення обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що представник відповідача в клопотанні про забезпечення доказів - не обґрунтовує необхідності забезпечення саме такого переліку доказів, як необхідність направити судове доручення до компетентного суду Російської Федерації про надання правової допомоги, не надає обґрунтування необхідності допиту свідка ОСОБА_5 та яке це має значення для вирішення цивільної справи, не надає докази на підтвердження того, що в нього існують перешкоди для їх самостійного збирання.

Подана заявником заява про забезпечення доказів взагалі не містить обґрунтування необхідності забезпечення доказів шляхом звернення з судовим дорученням до іноземного суду Російської Федерації.

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Керуючись статтями116-118,258-261,353,354 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Любимової О.В., про звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя А.Я. Волчко