Справа № 183/2543/21
№ 2/183/2533/21
09 серпня 2021 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання - Гончарової С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У квітні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позовній заяві позивачі посилаються на те, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Крім них, у квартирі зареєстрований відповідач, який за зазначеною адресою не проживає з 1999 року. Факт реєстрації відповідача у вказаній квартирі створює позивачам перешкоди у реалізації їх прав користування та розпорядження належним їм майном. Тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Позивачі у судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надав.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 липня 1997 року Новомосковським трубним заводом, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 29 березня 2021 року.
ОСОБА_4 помер у травні 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.
Згідно довідки 747/01.03.2021, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради, про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
З актів від 01 березня 2021 року, 05 квітня 2021 року, 19 квітня 2021 року, складених головою ОСББ «Перший по вулиці Сучкова будинок №19» в присутності сусідів, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але не проживає з 1999 року. Ніяких перешкод у проживанні ОСОБА_3 не вчинялося.
Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується висновком Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 червня 2020 року за результатами розгляду звернення, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 зверталася до поліції зі звернення щодо встановлення місця мешкання ОСОБА_3 . Згідно зазначеного висновку, встановити місце мешкання ОСОБА_3 не виявилось за можливе.
При вирішенні справи суд керується наступними нормами права.
У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з нормами ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі з 1999 року, а лише зареєстрований в ній. Зважаючи на вищевикладені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., який підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,223,263,265,280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

позивач- ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач- ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено і підписано 09 серпня 2021 року .

Суддя Оладенко О.С.