справа №619/5081/20
провадження №2-др/619/6/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021року Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

секретаря судового засідання Булах С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дергачі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Боженко Г.В. про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю; шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 лютого 2019 року виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 08 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.; стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 01.12.2020 та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 25% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 01.12.2020 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку; стягнути ОСОБА_2 в дохід держави 1 681,60 грн судового збору.

04 березня 2021 року представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Боженко Г.В. звернулася до суду із заявою, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26.02.2021 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Для надання правової допомоги позивачем було залучено адвоката Боженко Ганну Валеріївну, з якою був укладений договір про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020. Для надання правової допомоги в даній справі між позивачем та адвокатом було укладено Додаток №1 від 13.11.2020 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020. За ч.1 додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору адвокат надає правову допомогу клієнтові на платній основі. Гонорар адвоката сплачується в наступному порядку: 2000 грн. 00 коп. протягом двох місяців з дня підписання даного додатку №1, та остаточно сума гонорару адвоката визначається в акті приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги. У разі ускладнення або суттєвої зміни завдання порівняно з первісним сторони узгоджують відповідну зміну гонорару. За ч.2 додатку № 1 від 13.11.2020 року до вказаного договору сторони погодили, що вартість гонорару адвоката визначається виходячи з наступних розцінок: складання процесуальних документів - 500,00 грн. за сторінку, участь у судовому засіданні - 500,00 грн. за один раз. При цьому, якщо судове засідання було призначено судом і адвокат з`явився в відповідний час та місце для прийняття в ньому участі, для виникнення у нього права на отримання оплати не має значення, чи відбулась зазначена дія. При проведенні розрахунку були використані рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджені рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, у відповідності до яких мінімальний гонорар адвоката за складання, зокрема, однієї сторінки процесуального документу складає 500,00 грн. На виконання договору про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020 та додатку №1 від 13.11.2020 до даного договору сторони уклали акт приймання-передачі правової допомоги від 01.03.2021 та остаточно погодили вартість наданих правових послуг за вказаним договором, яка складає 4000,00 грн. Детальний розрахунок вартості наданих правових послуг за договором про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020 та відповідно додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору міститься в ч.2 акту приймання-передачі правової допомоги від 01.03.2021 до вказаного договору. В розрахунок увійшли: складення позовної заяви на шести аркушах (6*500,00 грн.=3000,00 грн.), адвокат прибув у судові засідання 02.02.2021 та 26.02.2021 (2*500,00 грн.=1000,00 грн.). На даний час вартість надання правових послуг за вказаним договором сплачена позивачем адвокату Боженко Г.В. в повному обсязі, що підтверджується чеками №2-02/21 від 12.02.2021 та №1-03/21 від 01.03.2021, виданими адвокатом Боженко Г.В., про прийняття оплати від ОСОБА_1 за надання правової допомоги за договором від 13.11.2020 та відповідно додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору. Крім того, позивачем було дотримано ч.1 ст.134 ЦПК України та разом з позовною заявою було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За попереднім розрахунком вартість надання професійної правничої допомоги була визначена в розмірі 3000,00 грн. При проведенні остаточного розрахунку вартість послуг правової допомоги в даній справі була визначена в сумі 4000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Боженко Г.В. надала суду заяву про проведення судового засідання, щодо ухвалення додаткового рішення без її участі, просила заяву задовольнити.

Відповідача, ОСОБА_2 , в призначене судове засідання не з?явився, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.3,4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Отже, заява про ухвалення додаткового судового рішення має бути розглянута протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви та неявка сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Таким чином, неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а подальше відкладення розгляду порушить встановлений ч.3 ст.270 ЦПК України десятиденний строк розгляду такої заяви.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю; шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 лютого 2019 року виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 08 розірвано; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.; стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 % всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 01.12.2020 та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 25% всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 01.12.2020 та до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку; стягнути ОСОБА_2 в дохід держави 1 681,60 грн. судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, між позивачем та адвокатом Боженко Г.В. було укладено договір про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020.

Крім того, для надання правової допомоги у даній справі між позивачем та адвокатом було укладено додаток №1 від 13.11.2020 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020.

За ч.1 додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору адвокат надає правову допомогу клієнтові на платній основі. Гонорар адвоката сплачується в наступному порядку: 2000 грн. 00 коп. протягом двох місяців з дня підписання даного додатку №1, та остаточно сума гонорару адвоката визначається в акті приймання-передачі послуг з надання правничої допомоги. У разі ускладнення або суттєвої зміни завдання порівняно з первісним сторони узгоджують відповідну зміну гонорару.

За ч.2 додатку № 1 від 13.11.2020 року до вказаного договору сторони погодили, що вартість гонорару адвоката визначається виходячи з наступних розцінок: складання процесуальних документів - 500,00 грн. за сторінку, участь у судовому засіданні - 500,00 грн. за один раз. При цьому, якщо судове засідання було призначено судом і адвокат з`явився в відповідний час та місце для прийняття в ньому участі, для виникнення у нього права на отримання оплати не має значення, чи відбулась зазначена дія.

При проведенні розрахунку були використані рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджені рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, у відповідності до яких мінімальний гонорар адвоката за складання, зокрема, однієї сторінки процесуального документу складає 500,00 грн.

На виконання договору про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020 та додатку №1 від 13.11.2020 до даного договору сторони уклали акт приймання-передачі правової допомоги від 01.03.2021 та остаточно погодили вартість наданих правових послуг за вказаним договором, яка складає 4000,00 грн.

Детальний розрахунок вартості наданих правових послуг за договором про надання адвокатом правової допомоги від 13.11.2020 та відповідно додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору міститься в ч.2 акту приймання-передачі правової допомоги від 01.03.2021 до вказаного договору.

Так, в розрахунок увійшли: складення позовної заяви на шести аркушах (6*500,00 грн.=3000,00 грн.), адвокат прибув у судові засідання 02.02.2021 та 26.02.2021 (2*500,00 грн.=1000,00 грн.).

Вартість надання правових послуг за вказаним договором сплачена позивачем адвокату Боженко Г.В. в повному обсязі, що підтверджується чеками №2-02/21 від 12.02.2021 та №1-03/21 від 01.03.2021, виданими адвокатом Боженко Г.В., про прийняття оплати від ОСОБА_1 за надання правової допомоги за договором від 13.11.2020 та відповідно додатку №1 від 13.11.2020 до вказаного договору.

Крім того, позивачем було дотримано ч.1 ст.134 ЦПК України та разом з позовною заявою було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За попереднім розрахунком вартість надання професійної правничої допомоги була визначена в розмірі 3000,00 грн. При проведенні остаточного розрахунку вартість послуг правової допомоги в даній справі була визначена в сумі 4000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, дослідивши докази надані представником позивача, суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Боженко Г.В. про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №619/5081/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається Харківському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. В. Калиновська