КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9337/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 761/42188/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Осаулова А.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в якому просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. №93730 від 20.11.2020 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2020 р. за місцем роботи він отримав постанову приватного виконавця Малкової М.В. у виконавчому провадженні №63830190 з примусового виконання виконавчого напису № 93730 про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 90 570 грн. 17 коп.

Позивач зазначає, що будь-яких відносин з відповідачем він не має. При вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не дотримано вимоги постанови КМУ №1172 від 29.06.1999 р., якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Заборгованість, яка зазначена у виконавчому написі, є спірною.

Крім цього, внаслідок вчинення виконавчого напису позивачу заподіяно моральну шкоду, він втратив роботу, друзів, виникли сварки з дружиною. Моральну шкоду оцінює в 20 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №93730, вчинений 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі - 89 920 грн. 17 коп. за кредитним договором №630028198 від 12.09.2013 року, укладеним між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 .

Відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Вердикт Капітал» кошти судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що переживання та страждання, спричинені незаконними діями відповідача, стали причиною погіршення стану його здоров`я, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача він втратив роботу та відповідно дохід, перестав спілкуватись з колегами та друзями, виникали постійні сварки з дружиною. Крім того, порушуються його права на вільне розпорядження своїм майном, оскільки він перебуває в Єдиному реєстрі боржників. Усе зазначене вище пов`язане із неправомірними діями відповідача, якими порушуються права позивача. Умисні та протиправні дії відповідача нанесли позивачу значної моральної шкоди. Зазначені факти обґрунтовують розмір моральної шкоди, який у грошовому еквіваленті позивач оцінює в 20 000 гривень. Позивач вважає, що така сума моральної шкоди є розумною та справедливою.

Зазначає, що висновок суду про те, що спір між сторонами виник через невиконання договірних зобов`язань, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди, не відповідає дійсності, оскільки спір виник з підстав відновлення порушених прав позивача у зв`язку з неправомірними діями відповідача, які призвели до такого порушення.

Крім того, позивачем заявляється клопотання про включення витрат на правничу допомогу адвоката, орієнтовним розміром 5000 грн., до складу судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовну вимогу про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20.11.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 93730 про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630028198 від 12.09.2013 р., укладеним з АТ «Альфа Банк», в розмірі 89 920 грн. 17 коп., яка виникла за період з 16.01.2019 р. по 11.11.2020 р., та за вчинення вказаного виконавчого напису коштів у розмірі 650 грн.

Заборгованість за кредитом складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 44 328,86 грн., строкової заборгованості за комісією в розмірі 3459,12 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 30 751,17 грн., строкової заборгованості за штрафами та пенею в розмірі 11 380,72 грн.

У виконавчому написі вказано, що підставою для його вчинення є кредитний договір №630028198 від 12.09.2013 року, укладений між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 .

В матеріалах справи наявна анкета-заява від 12.09.2013 року про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» (а.с. 28).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався, як на підставу виникнення у нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість на користь особи, яка не підтвердила свої повноваження належними доказами.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 20.11.2020 р. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що позивачем на виконання вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив у розмірі 20000 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Крім того, спір між сторонами виник через невиконання договірних зобов`язань, якими не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині рішення не переглядається.

З висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди колегія суддів погоджується, оскільки висновки відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зазначено, що «тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.».

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

У вказаній постанові у справі № 766/21131/18 Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що звернення до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису та отримання виконавчого напису є реалізацією прав банку як кредитора отримати від боржника у кредитному зобов`язанні суми заборгованості за кредитним договором, а тому такі дії не можуть бути розцінені як протиправна поведінка банку.

З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Звертаючись до суду з позовом та з апеляційною скаргою, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що неправомірними та протиправними діями відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», що виразились у незаконному вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 90 570, 17 грн., позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000 грн.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса Горай О.С. про вчинення виконавчого напису про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором.

20.11.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 93730 про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 630028198 від 12.09.2013 р., укладеним з АТ «Альфа Банк» в розмірі 89920,17 грн., яка виникла за період з 16.01.2019 р. по 11.11.2020 р. та за вчинення вказаного виконавчого напису коштів у розмірі 650 грн.

Відповідно до змісту виконавчого напису, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором 630028198 від 12.09.2013 року, укладеним з АТ «Альфа-банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.06.2013 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Також суд зазначив, що заборгованість боржника не є безспірною, оскільки відповідачем всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів, на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість на користь особи, яка не підтвердила свої повноваження належними доказами.

За викладених обставин, звернення ТОВ «Вердикт Капітал» до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису та отримання виконавчого напису на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, кредитного договору 630028198 від 12.09.2013 року, укладеного між АТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 , є реалізацією прав ТОВ «Вердикт Капітал», як кредитора, в позасудовому порядку отримати від ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором, а тому не може бути розцінена як протиправна поведінка.

Отже, вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суд першої інстанції належним чином з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані позивачем докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди та наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Сам по собі факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не може бути підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають саме протиправність поведінки ТОВ «Вердикт Капітал» який, в даному випадку, звернувся до нотаріуса з метою реалізації свого права, як кредитора у кредитному зобов`язанні.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем на виконання вищевказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив у розмірі 20000 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 ,- залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.