12.08.2021 227/2785/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

з участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 03 грудня 2003 року є власницею будинку АДРЕСА_1 та зареєстрована в ньому з 16 серпня 2005 року. У вказаному будинку з 10 лютого 2009 року зареєстрований син власниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не проживає в ньому з липня 2015 року. Адже у липні 2015 року він виїхав до Росії на заробітки. Жив у м. Москва, у м. Находка. Де проживає зараз відповідач позивачу невідомо. У зв`язку з тим, що її син ОСОБА_3 тривалий час не проживає у вказаному будинку, їй доводиться сплачувати комунальні послуги за двох осіб. Добропільською міською радою було відмовлено позивачу у знятті з реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою. Позивач має намір продати свій будинок, проте наявність зареєстрованих в будинку осіб позбавляє її можливості підготовити та оформити відповідні документи. У зв`язку з вищевикладеним вважає, що відповідач на підставі ст. 405 ЦК України втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Долучила до матеріалів справи копію паспорта відповідача ОСОБА_3 . Крім того, звернулась до суду із заявою про уточнення заявлених вимог, та просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 03 грудня 2003 року купила житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03 грудня 2003 року (а.с. 6) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 02 лютого 2004 року Добропільським бюро технічної інвентаризації (а.с. 7), а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 серпня 2021 року.

Відповідач по справі ОСОБА_3 доводиться позивачу рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22 січня 1988 року. (а.с. 8)

Згідно довідки № 16.01-08/2750 від 06 липня 2021 року відділу реєстрації Добропільської міської ради Донецької області про склад осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, в будинку АДРЕСА_1 , разом з позивачкою зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 9) Що також підтверджується копією домової книги для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11-15)

Довідкою голови квартального комітету вулиці (провулку) Бєлінського Проценко Н.Л. від 11 липня 2021 року підтверджується той факт, що відповідач дійсно зареєстрований разом з позивачем у будинку АДРЕСА_1 , проте не проживає в ньому з 2015 року. (а.с. 10)

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_2 , виданого 09 липня 2017 року відділом УФМС Росії по Приморському краю у Находкинському міському окрузі, є громадянином Російської Федерації.

А також на сторінці «місце проживання» цього паспорту зазначено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач понад один рік без поважних причин не мешкає в будинку АДРЕСА_1 , є громадянином Російської Федерації, а відповідно для отримання громадянства мав отримати вид на проживання на території Російської Федерації, по якому мав проживати на території Федерації не менше одного року, а тому суд вважає, що він втратив право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 405 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 274-279, 353-355 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), в інтересах якої діє ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Л.С. Мацишин

12.08.2021