Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Є.І.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 428/2584/21
Провадження № 122-ц/810/646/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року постановлену судом у складі судді Кордюкової Ж.І. в м. Сєвєродонецьк

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якої зазначило, що 24 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 73751, предметом якого є житлова квартира загальною площею 31,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності відповідачу. Ринкова вартість предмету іпотеки становить 70000 грн. Іпотекодержателем вищевказаної квартири є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». 21 вересня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №27, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 63026,92 грн, яка складається з основного боргу за кредитом - 41845,70 грн, прострочених процентів - 7198,46 грн, нарахованих процентів - 337,09 грн, збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції - 9197,66 грн, 3% річних від простроченої суми - 4448 грн.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 63026,92 грн, яка складається з основного боргу за кредитом - 41845,70 грн, прострочених процентів - 7198,46 грн, нарахованих процентів - 337,09 грн, збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції - 9197,66 грн, 3% річних від простроченої суми - 4448 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру загальною площею 31,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження». З метою отримання продукції, плодів та доходів передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на період до моменту його продажу в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку» для чого: вилучити у ОСОБА_1 та передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» предмет іпотеки протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» отримувати в усіх підприємствах, установах, організаціях будь-яких документів, необхідних для управління майном; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на укладання у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, з правом діяти без довіреності та підписанням документів на умовах, які будуть визначені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», реалізацію інших прав, необхідних для управління майном; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на отримання доходів від управління предметом іпотеки; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на спрямування отриманих доходів за вирахуванням зроблених витрат у зв`язку з управлінням майном на погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року закрито провадження у цивільній справі № 428/2584/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі п.3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за передачею предмета іпотеки в управління Товариству на період до моменту його продажу в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку», а не шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі покупцеві на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», що не свідчить про підстави для закриття провадження у справі на які послався суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вважає, що суд першої інстанції належним чином не перевірив і не встановив відмінність способу реалізації майна та помилково посилався на ст. 38 Закону України «Про іпотеку», оскільки позивач просив задовольнити позовні вимоги шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 липня 2021 року роз`яснювалося ОСОБА_1 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу та пояснень не надходило.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла зава про розгляд справи без участі представника.

Відповідач ОСОБА_1 є належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до положень п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу від 02 червня 2021 року про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що 18 березня 2020 рокуСєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено рішення по справі № 428/5875/19, якимпозовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишені без задоволення. Вказане рішення набрало законної сили та до суду апеляційної інстанції не оскаржувалось. 26 березня 2021 року до суду надійшлапозовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки житлову квартиру, яка належить на праві власності відповідачу та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що: «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону «Про іпотеку).

Згідно статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що законом України «Про іпотеку» врегульовано право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки від свого імені на підставі договору купівлі-продажу (позасудовий порядок), так і право реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (судовий спосіб захисту).

Судом установлено, що в провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходилась цивільна справа № 428/5875/19 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 березня 2020 року у справі № 428/5875/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишені без задоволення.

Із тексту вказаного рішення вбачається, що з урахуванням уточнених позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 24 грудня 2007 року в розмірі 119817,48 грн звернути стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру загальною площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою за згодою між іпотекодавцем та іпотекодкржателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі № 428/5875/19, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права від свого імені продавати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку» є неналежним способом захисту.

Таким чином, предметом спору у справі № 428/5875/19 була вимога позивача в рахунок погашення заборгованості в сумі 119817,48 грн звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

У справі, що переглядається Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року у розмірі 63026,92 грн, яка складається: з основного боргу за кредитом - 41845,70 грн, прострочених процентів - 7198,46 грн, нарахованих процентів - 337,09 грн, збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції - 9197,66 грн, 3% річних від простроченої суми - 4448 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - житлову квартиру загальною площею 31,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження». З метою отримання продукції, плодів та доходів передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на період до моменту його продажу в порядку ст. 41 Закону України «Про іпотеку» для чого: вилучити у ОСОБА_1 та передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» предмет іпотеки протягом 10 днів з моменту набрання рішенням законної сили; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» отримувати в усіх підприємствах, установах, організаціях будь-яких документів, необхідних для управління майном; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на укладання у відповідності до вимог чинного законодавства усіх необхідних договорів, пов`язаних з експлуатацією, обслуговуванням, охороною, забезпеченням та утриманням в належному стані предмета іпотеки, з правом діяти без довіреності та підписанням документів на умовах, які будуть визначені ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», реалізацію інших прав, необхідних для управління майном; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на отримання доходів від управління предметом іпотеки; надати право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на спрямування отриманих доходів за вирахуванням зроблених витрат у зв`язку з управлінням майном на погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року.

Таким чином, предметом спору у справі, що переглядається є вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру в рахунок погашення заборгованості в сумі 63026,92 грн, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому на звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Проте суд першої інстанції закриваючи провадження у справі не звернув уваги на те, що позивач у цій справі звернувся до суду із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначивши іншій спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження (судовий спосіб захисту), тому дійшов помилкового висновку про тотожність позову та існування судового рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим наявні підстави для скасування ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року.

Головуючий: В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

М.В. Назарова