Справа № 188/1004/21
Провадження № 4-с/188/13/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області

В складі : головуючої судді Ніколаєвої І.К.

з участю секретаря судового засідання Фесик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка скаргу ОСОБА_1 заінтересована особа Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення та дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на рішення та дії державного виконавця.

В скарзі він вказує, що 24 липня 2021 року по пошті він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року винесену старшим державним виконавцем Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Сєровою Катериною Миколаївною ( надалі відділ ДВС) за заявою стягувача - відділення поліції №3 про примусове виконання постанови серії БАВ № 001760 винесеної 27.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700 гривень.

З даною про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року скаржник не погоджується вважає, що вона винесена з порушенням вимог ст.. 12 Закону України «Про виконавче провадження», статті 303 КупАП , статті 447 ЦПК України та прохає задовольнити його скаргу.

В судове засідання скаржник не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі.

Заінтересована особа - Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилась, надали суду письмову заяву про розгляд скарг без їх участі.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність задоволення скарги з оглядом на наступні обставини.

Судом встановлено, що 27.03.2021 року о 21год.02 хв., було винесено постанову про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАВ № 001760 від 27.03.2021 року, інспектором СРПП ВП №3 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області Макаровим Д.В. відносно ОСОБА_2 за ч.6 ст.121 КУпАП.

19.07.2021 року старшим державним виконавцем Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття провадження по постанові № БАВ №001760 виданий 27.03.2021 року, що видав ВП №3 СРУП ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави в розмірі 1770 грн. тобто постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2921 року (ВП №66087396) стягувачем є держава.

Відповідно до ч.1,2 Ст.12 ЗУ « Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудовим спором та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню-з наступного дня після його прийняття.

Так, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» . Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, а відтак доводи скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання щодо відкриття виконавчого провадження не знаходять свого підтвердження.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки предметом вказаної скарги є виключно правомірність приватного виконавця під час винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, тому суд перевіряє доводи скарги виключно в межах заявлених вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України , цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону , а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зокрема, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вищевказаний Закон та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом МЮ № 512/5 від 02.04.2012р., яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (надалі Інструкція) визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами..

Вимогами частини 1, пунктів 1, 5 ч. 2 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно до частини 1 статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 5 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Як слідує з пункту1 та пункту 2 частини 1 статті 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно до частини 1 статті 4 Закону у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Окрім того, відповідно до частини 4 статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно достатті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно статті 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Давність виконання це визначений термін, протягом якого потрібно здійснити усі дії, необхідні для реалізації останньої стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення, і після закінчення якого постанова про накладення адміністративного стягнення вже не підлягає виконанню. Обовязок звернення до виконання постанови лежить на органі (посадовій особі), що виніс постанову, Внаслідок безвідповідального ставлення до своїх обовязків орган (посадова)особа, що повинен звернути помстану до виконання, може пропустити перебіг строку і не звернути постану до виконання. Таким строком, згідно із цією статтею є три місяці. Цей термін починає відраховуватися з моменту винесення постанови (згідно зі ст..299 КУпАп). Копія постанови протягом трьох дів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно до частини 1 статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є ДЕРЖАВА або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, дослідивши доводи скарги в межах заявлених вимог та матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження» у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, суд вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року за заявою стягувача ВП №3 про примусове виконання постанови № БАВ № 001760 видану 27.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн. і повинна бути звернута до виконання протягом трьох місяців з дня винесення , тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, в зв`язку з цим рішення , дії старшого державного виконавця Петропавлівського відділу Державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сєрової К.Ю., в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року, є неправомірними.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 19 Конституції України, ст. ст.12 Закону України Про виконавче провадження , ст. ст.81,247,353,355, 436,447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 заінтересована особа Петропавлівський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно Східного міжрегіонального управління, задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Петропавлівського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сєрової Катерини Миколаївни в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66087396 від 19.07.2021 року винесену старшим державним виконавцем Петропавлівського відділу ДВС у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Сєровою Катериною Миколаївною за заявою стягувача ВП №3 про примусове виконання постанови №БАВ № 001760 видану 27.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І. К. Ніколаєва