Справа № 279/2867/21
Провадження № 2/279/1292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Подвисоцькою Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/2867/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

На обґрунтування якої зазначила, що 17.07.2002 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайнного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №225 зареєстровано шлюб між нею та відповідачем.

За час спільного проживання у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, втратили взаємне почуття любов, поваги та довіри, мають різні погляди на сім`ю та ведення спільоного госпорадства. Подружні стосунки ми припинили, спільного господаства не ведуть, однак проживаємо за одною адресою. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. До подання позову до суду добровільно про сплату аліментів з відповідачем домовитися не вдалося.

У заявленому позові позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягненя донькою повноліття.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 25.06.2021 року), відзив на позов та інших заяв не подав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Встановлено, що 17.07.2002 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайнного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за актовий запис №225.

Сторони мають доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1

На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а відтак, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо стягнення аліментів то відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст.180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Враховуючи вищезазначене позивач вказала, що сторони не можуть дійти згоди щодо розміру аліментів та те, що відповідач є фізичною особою-підприємець, має приватне підприємство "Вільчинський" та має щомісячний регуляриний дохід, але підтверджуючих доказів суду не подала.

На момент ухвалення судом рішення неповнолітньому дочці, виповнилось 14 років. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» 50% прожиткового мінімуму на дітей віком від від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень;

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дитини.

У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного стягнення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 4, 23, 81, 82, 141,247, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, ст. 24, 110, 112, 113, 180, 183 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Коростеня Житомирської області та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м.Костопіль Рівненської області, зареєстрований 17.07.2002 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайнного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 225.

Стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 28.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_2 РНОКПП або ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП або ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом