Дата документу 06.04.2021
Справа № 937/1074/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.,

за участі секретаря - Твердої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Мелітопольська міська рада Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Заявник звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме те, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05 лютого 1998 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. (зареєстровано в реєстрі за № 1-691) на ім`я « ОСОБА_3 » після смерті ОСОБА_4 на Ѕ долю його 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 належить « ОСОБА_3 ». Свою заяву мотивує тим, що померла ОСОБА_3 доводиться йому бабкою, якій за життя належала на праві приватної спільної власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Також власниками житла були її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 05 лютого 1998 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 на Ѕ долю його 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 бабуся заявника померла, в свідоцтві про смерть її прізвище зазначено « ОСОБА_6 ». Таке написання прізвища померлої як « ОСОБА_7 » у свідоцтві про право на спадщину за законом не відповідає написанню її прізвища в свідоцтві про смерть. Все своє майно бабуся заявника заповіла йому. Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 (батько заявника) та ОСОБА_5 , які є її синами, не зверталися до нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини після смерті своєї матері. Таким чином, оскільки немає можливості усунути вказану розбіжність в інший спосіб, а також для можливості оформлення спадкових прав заявник змушений звернутись до суду з відповідною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог, зазначених в заяві, наполягає.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Від представника заінтересованої особи Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшла заява про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

ОСОБА_3 доводиться заявнику ОСОБА_1 бабусею, що підтверджується копіями таких документів: паспортом ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.02.2005 та його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.05.1988, свідоцтвом про народження його батька ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 від 01.09.1961, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 05.03.1968 між ОСОБА_4 (дані зазначені лише російською мовою) та ОСОБА_8 (дані зазначені лише російською мовою), згідно з яким після одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_7 (дані зазначені лише російською мовою), паспортом ОСОБА_3 /а.с.5-10/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 14.04.2020 Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 /а.с.13/.

Померлій за життя, її чоловіку ОСОБА_4 та сину ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 належала їм на праві приватної спільної власності /а.с.11/.

05 лютого 1998 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_4 на Ѕ долю його 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 /а.с.12/.

За своє життя бабуся заявника склала заповіт, посвідчений 25.04.2012 державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. за № 1-487, яким все своє майно заповіла йому /а.с.28/.

Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 , (батько заявника) та ОСОБА_5 , які є її синами, не зверталися до нотаріальної контори із заявами на прийняття спадщини після смерті своєї матері. Крім того, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть /а.с.14/.

У встановлений законодавством строк заявник ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї бабусі, але 12.12.2020 приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Рій К.Ю. була винесена постанова про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 05.02.1998, про визнання за бабусею права власності на 1/6 частину квартири, її прізвище зазначено « ОСОБА_7 » замість правильного « ОСОБА_6 ». А тому відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би її право власності на 1/6 частину зазначеної квартири /а.с.15/.

Таким чином, таке написання прізвища померлої, а саме « ОСОБА_7 » у свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.02.1998 не відповідає написанню її прізвища в свідоцтві про смерть, де померла зазначена як « ОСОБА_6 ».

Вищезазначені документи, що посвідчують особу померлої, видавались здебільшого за радянських часів, прізвище, ім`я, по-батькові зазначено в них тільки російською мовою. Тому, ймовірно, таке написання прізвища померлої у свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому 05.02.1998, а саме «Алексеева», було зумовлено неоднозначним застосуванням транслітерації під час перекладу з російської.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року за № 5 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за можливе встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 лютого 1998 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. (зареєстровано в реєстрі за № 1-691) на ім`я « ОСОБА_3 », ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Мелітопольська міська рада Запорізької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 лютого 1998 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. (зареєстровано в реєстрі за № 1-691) на ім`я « ОСОБА_3 », ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 квітня 2021 року.

Суддя: