ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

13 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 638/2243/15-ц

провадження № 22ц/818/2971/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - представник відповідача Жамакочян Т.Р. , Приватна фірма «Корал»,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , представник позивача за зустрічним позовом - Жамакочян Т.Р.,

відповідачі за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ,

третя особа за зустрічним позовом - Приватна фірма «Корал»,

позивач за зустрічним позовом - Приватна фірма «Корал»,

відповідачі за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_1 ,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , представник третьої особи за зустрічним позовом - Жамакочян Т.Р.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року в складі судді Семіряд І.В.

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватної фірми «Корал» про стягнення заборгованості, який в подальшому уточнив.

У червні 2015 року Приватна фірма «Корал» звернулась до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, який у подальшому уточнила.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , третя особа: Приватна фірма «Корал» про визнання договору поруки припиненим, який у подальшому уточнив.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року у задоволенні позову Акціонерному товариству «УкрСиббанк», зустрічного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову Приватної фірми «Корал» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «УкрСиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати в частині вирішення його позову та в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення його вимог.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 квітня 2021 року об 11-10 год.

09 квітня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

Заява мотивована тим, що зазначені судді брали участь у розгляді цивільної справи № 638/20682/15-ц за його позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитного договору та договору банківського рахунку, які є предметом оцінки у даній справі. Вказаною судовою колегією 15 липня 2020 року ухвалено рішення, яким скасовано рішення суду першої інстанції, та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні його позову. Зазначив, що судова колегія має упереджене ставлення до цієї справи, оскільки позиція суддів вже наперед визначена на користь позивача, який прямо посилається на судове рішення у справі № 638/20682/15-ц у своїй апеляційній скарзі. Вказав, що судді не можуть бути об`єктивними та неупередженими при розгляді цієї справи, мають особистий інтерес, який полягає у підтвердженні власних хибних, на його думку, висновків у попередній справі.

Просив задовольнити його заяву про відвід колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Хорошевський О.М., Яцина В.Б.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , судова колегія вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим, виходячи з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У пунктах 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що підставою відводу колегії суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М. та Яцина В.Б. є їхня участь у перегляді справи № 638/20682/15-ц за його позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача шляхом визнання укладених правочинів недійсними, та його незгода з постановою суду апеляційної інстанції від 15 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні його позову, оскільки позивач посилається на це судове рішення у своїй апеляційній скарзі.

Однак, як вбачається з матеріалів справи постанова Харківського апеляційного суду від 15 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору від 28 вересня 2006 року та договору банківського рахунку від 25 вересня 2006 року недійсними, на час розгляду даної справи є чинною, судом касаційної інстанції не скасована, а лише 25 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Разом з тим ОСОБА_1 не надав доказів прямої або побічної заінтересованості суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М. та Яцини В.Б. у розгляді даної справи, які б викликали обґрунтовані сумніви у їх неупередженості і об`єктивності, що можуть бути основані лише на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»).

Інших підстав, передбачених законом, які б унеможливлювали участь у розгляді даної справи суддів Бурлака І.В., Хорошевського О.М. та Яцини В.Б. і викликали б необхідність їхнього відводу, заявником не наведено.

Судова колегія констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що судді Бурлака І.В., Хорошевський О.М. та Яцина В.Б. виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Заява ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, та зводиться лише до його незгоди з прийнятим суддями судовим рішенням у іншій справі, яке є чинним.

Доводи заявленого відводу є необґрунтованими, оскільки обставини, на які він посилається як на підстави для відводу суддів, не є такими у розумінні статей 36, 37 ЦПК України та не дають підстав уважати наявними сумніви в неупередженості та об`єктивності суддів.

Частиною 2 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід складу судової колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М. та Яцини В.Б. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви про відвід у відповідності до частини 1 статті 33 ЦПК України.

На час вирішення питання про відвід провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватної фірми «Корал» про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , третя особа: Приватна фірма «Корал» про визнання договору поруки припиненим, за зустрічним позовом Приватної фірми «Корал» до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - зупинити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2021 року.