Справа № 509/593/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт Овідіополь заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Потопальського Сергія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про відібрання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

8 лютого 2021 року, представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Сіржант Ю.В., звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, яку в подальшому уточнив та в останній редакції від 19.02.2021 року, просив суд відібрати дитину ОСОБА_3 від батька ОСОБА_2 та передати її матері ОСОБА_1 , допустити негайне виконання рішення суду.

25 лютого 2021 року на адресу суду надійшов зустрічний позов від представника ОСОБА_2 адвоката Трусова А.С., в якому він просив суд змінити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлене рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 року по справі №522/8405/14-ц, визначивши його разом з батьком, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), звільнити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати аліментів починаючи з 09.01.2021 року, що стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2014 року по справі №522/8405/14-ц на користь ОСОБА_4 у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Ухвалою суду від 3.03.2021 року цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про відібрання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів було об`єднано в одне провадження.

1 квітня 2021 року від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Потопальського С.М., надійшла заява в якій він просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом: визначення часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 у будні дні з понеділка по п`ятницю з 08.30 год. до 16.30 год., у вихідні дні субота-неділя з 11.00 год. до 17.00 год., до ухвалення рішення у справі, зобов`язати батька ОСОБА_2 передавати малолітню дитину Амєлію її матері ОСОБА_1 за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до

незворотних наслідків.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Статті 157-159 СК України регламентують порядок вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Зокрема, питання виховання дитини вирішуються в основному батьками спільно. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 4 ст. 157 СК України).

За наявності між батьками дитини спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, такий спір вирішується органом опіки та піклування (ст. 158 СК України) або судом ( ст. 159 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Крім цього, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема. Якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, зі змісту ст.ст. 158-159 СК України слід зробити висновок, що способи участі одного з батьків у вихованні дитини визначаються органом опіки та піклування за заявою того з батьків, хто бажає такі способи встановити чи судом - шляхом пред`явлення відповідного позову.

В свою чергу, вимоги представника позивачки про забезпечення позову в даній справі за своїм змістом є нічим іншим як зверненням до суду про визначення способів її участі у вихованні неповнолітньої доньки, яке відповідно до вимог ст. 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення з заявою про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного суду України

№ 9 від 22.12.2006 р., -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Потопальського Сергія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про відібрання дитини та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи: Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області про зміну місця проживання дитини та звільнення від сплати аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Д.М. Гандзій