Справа № 466/9760/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

з участю: представника позивача Чліянц А. А.

справа № 466/9760/20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

08 грудня 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, у якій просила ухвалити рішення, яким визначити що частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Брюховицькою селищною радою 05 листопада 2001 року становить 1/4; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Брюховицькою селищною радою 05 листопада 2001 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.11.2001, яке видане Брюховицькою селищною радою, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить матері позивача ОСОБА_5 , позивачу ОСОБА_2 та синам позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що вона 15.04.2019 звернулась до Третьої Львівської державної нотаріальної контори із наміром подарувати свою частку квартири АДРЕСА_2 .

Проте, листом № 987/01-16 від 15.04.2019 державний нотаріус повідомила, що у зв`язку з тим, у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру (свідоцтва про право власності на квартиру від 05.11.2001) їй необхідно звернутись до суду про визнання права власності на 1/4 частину квартири, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Брюховицькою селищною радою 05.11.2001 та здійснити реєстрацію права власності на вищевказане майно у Державному реєстрі речових прав.

Позивач вказує, що оригінал свідоцтва про право власності на вказану квартиру знаходиться у відповідача ОСОБА_3 , якому 15.04.2019 нею було передано через приватного нотаріуса Косаревич О. О. заяву, яка містила відомості щодо надання їй особисто, але не пізніше 25.04.2019 оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Доказом того, що така заява дійсно була передана відповідачу ОСОБА_3 є свідоцтво приватного нотаріуса Косаревич О. О. від 06.05.2019, де відмічено, що її заяву було передано ОСОБА_3 за допомогою поштового зв`язку шляхом надіслання рекомендованого листа з повідомленням про вручення та отримана 18.04.2019 ОСОБА_3 особисто, що підтверджується відміткою засобу поштового зв`язку в повідомленні про вручення. Отже, відповідач ОСОБА_3 вказану заяву отримав, проте оригінал свідоцтва про право власності їй не надав.

Крім цього, адвокатом Чліянц А. А. скеровано запит до комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» щодо можливості одержання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 без згоди всіх співвласників квартири, на який одержано відповідь від 04.04.2019 про те, що відповідно до п. 25 Положення, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмової згоди власника (співвласників) органом приватизації видається дублікат. До відповіді додано інформаційну картку адміністративної послуги для отримання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру, де у п. 2 зазначається як необхідний документ для одержання дублікату свідоцтва про право власності - письмова заява про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у зв`язку із втратою оригіналу, з нотаріально засвідченими підписами всіх співвласників.

Відповідачі подавати таку заяву до органу приватизації відмовились, тому позивач змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності.

Крім того, позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5 .

Згідно заповіту від 02.07.2014, посвідченого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори, її мати все своє майно заповідала їй - позивачу ОСОБА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2020 за ОСОБА_2 визнано в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 від 02.07.2014 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2020.

Ненадання відповідачами оригіналу свідоцтва про право власності та їх відмова звертатися до компетентних органів із заявою для одержання дублікату свідоцтва про право власності унеможливлює гарантоване законодавством право позивача розпоряджатися своїм майном.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву відповідачами, в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом термін до суду подано не було не подано. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні уповноважений представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Чліянц А. А. надала пояснення, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду 06.01.2021 подав заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з перебування у відрядженні, проте не долучив належних та допустимих доказів на підтвердження даної інформації, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, відповідач ОСОБА_4 позов визнав, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

У судовому засіданні, поясненнями представника позивача, перевіркою її доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів у справі встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 , виданого 05 листопада 2001 року Брюховицькою селищною радою смт. Брюховичі м. Львова, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради міста Львова Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 63, та копія якого долучена до матеріалів справи ( а. с. 7).

Згідно довідки № 1/14632 від 03.12.2018, виданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», станом на 29.12.2012, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 05.11.2001, виданого Брюховицькою селищною радою згідно розпорядження від 05.11.2001 за № 58, зареєстрованого Львівським ОДК БТІ та ЕО від 16.11.2001 в реєстрі за № 732 кн. № 6 (а. с. 12).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 січня 2020 року визначено частку ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 - 1/4 (одна четверта) частина квартири. Визнано за ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 від 02.07.2014 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 (а. с. 9-10).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 17.08.2020 державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2020 зареєстровано право приватної спільної часткової власності у розмірі 1/4 (однієї чверті) за ОСОБА_2 на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, що за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 - на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 1/4 частки, ОСОБА_4 - на праві приватної спільної сумісної власності у розмірі 1/1 частки, ОСОБА_3 - на праві приватної спільної сумісної власності у розмірі 1/1 частки, ОСОБА_2 - на праві приватної спільної сумісної власності у розмірі 1/1 частки (а. с. 67-68).

Згідно відповіді Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» № 04/04-19-09 від 04.04.2019 на адвокатський запит, зареєстрований в Центрі надання адміністративних послуг м. Львова від 01.04.2019 № 2-10186-29 щодо можливості одержання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 без згоди всіх співвласників квартири, відповідно до п. 25 Положення, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмової згоди власника (співвласників) органом приватизації видається дублікат. До відповіді додано інформаційну картку адміністративної послуги для отримання дублікату свідоцтва про право власності на квартиру, де п. 2 зазначено як необхідний документ для одержання дублікату свідоцтва про право власності - письмова заява про оформлення дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у зв`язку із втратою оригіналу, з нотаріально засвідченими підписами всіх співвласників (а. с. 46,47).

У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що ненадання відповідачами оригіналу свідоцтва про право власності та їх відмова звертатися до компетентних органів із заявою для одержання дублікату свідоцтва про право власності унеможливлює гарантоване законодавством право позивача розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги є підставними, ґрунтуються на вимогах закону, обставини, на які покликається позивач підтверджені у судовому розгляді, а тому позов слід задовольнити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів порівну.

Враховуючи ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем ОСОБА_4 визнано позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 25 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 420,40 грн.

Керуючись п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст. ст. 356, 357, 368, 370, 372, 386, 1216, 1217, 1220, 1258, 1261,1267, 1268 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 77-81, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на кваритиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Брюховицькою селищною радою 05 листопада 2001 року становить 1/4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Брюховицькою селищною радою 05 листопада 2001 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП - відсутній, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП - відсутній на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок)

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок), згідно квитанції № 26-1211256/1/С від 26.11.2020.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП - відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП - відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 квітня 2021 року.

Суддя П. Т. Едер