П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 754/8847/21

Провадження: № 22-ц/824/11692/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Галась І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, у зв`язку з чим просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 25.11.2011 року Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві. Також зазначала, що під час шлюбу подружжям було відкрито банківський інтернет-рахунок № НОМЕР_1 в банку, на якому містились спільні грошові кошти подружжя в іноземній валюті. Згідно витягу з даного банківського рахунку, залишок коштів на рахунку становить 727,53 польських злотих, що у гривнях складає 5 427,37 грн. За наведених обставини просила суд також визнати грошові кошти на вищевказаному банківському рахунку спільним сумісним майном подружжя та виділити у її власність 1/2 частину грошових коштів, що є спільною власністю подружжя, у сумі 363,76 польських злотих, стягнувши їх з відповідача на її, ОСОБА_1 , користь.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку обґрунтувала тим, що відповідачем витрачаються кошти, які є спільним майном подружжя, без її згоди, що, на її думку, утруднить об`єктивний розгляд справи, а також порушить збалансованість інтересів сторін та істотно порушить її права та законні інтереси до вирішення спору по суті. За наведених обставин, просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_2 відкритий у «ALIOR Bank», на ім`я ОСОБА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Шаповалов А.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення поданої ним заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідачем здійснюється розпорядження грошовими коштами, які є спільним майном подружжя з ОСОБА_1 , без згоди останньої. Між сторонами виник спір щодо поділу коштів, які знаходяться на банківському рахунку, а тому є підстави вважати, що невжиття обраних позивачкою заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

04 серпня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Шаповалова А.М. в інтересах ОСОБА_1 про розгляд справи без участі скаржника та його представника.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням обраного способу забезпечення позову, характеру заявлених вимог та вимог діючого законодавства.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1. ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі,задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, слід відмітити, що вкожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову,суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Однак, заявникомне надано жодних доказів на підтвердження обставин, наведених у заяві про забезпечення позову.

Слід відмітити, що з наданих заявницею виписок по банківському рахунку не можна встановити ким саме витрачаються кошти, окрім того, транзакції по вказаному рахунку були проведені ще у 2020 році, тобто, за рік до звернення позивачки до суду. При цьому, кошти, на якій, заявниця просить накласти арешт, знаходяться на рахунку банківської установи поза межами України.

Оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду у разі задоволення позову, виходячи з ціни позову, а саме по собі пред`явлення позовних вимог про стягнення коштів не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Шаповалова А.М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.В. Іванова

А.А. Пікуль