Ухвала

12 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 520/10409/18

провадження № 61-5799ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни на постанову Одеського апеляційного суду

від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання правової допомоги від 06 січня 2018 року № 02 у розмірі 25 відстоків вартості спадкового майна, що отримано ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , та 2-х контейнерів: 3-х футовий контейнер під № 5578 на вул. Южна, 5-ти футовий контейнер під № 5325 на

вул. Ринкова, що розташовані на території товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок», що складає 192 285,95 грн.

01 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якій просила визнати недійсним абзац другий пункту 2 угоди № 02 від 06 січня 2018 року до договору про надання правової допомоги № 02 від 06 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: «Після виконання обов`язків по зазначеному договору, отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 сплачує 25 % від отриманого спадкового майна, як винагороду за виконану роботу».

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги задоволено.

Визнано недійсним абзац другий пункту 2 угоди № 02 від 06 січня 2018 року до договору про надання правової допомоги № 2 від 06 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: «Після виконання обов`язків по зазначеному договору, отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_1 сплачує 25 % від отриманого спадкового майна, як винагороду за виконану роботу».

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2019 року скасовано та прийнято постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання правової допомоги 192 285,95 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 3 000,00 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання правової допомоги залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі

4 805,00 грн.

06 квітня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зуєва І. І. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року (надійшла до суду 08 квітня 2021 року), вякій просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 3 846,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у серпні 2018 року.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою

у березні 2019 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб становив 1 921,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб становило 768,40 грн).

ОСОБА_1 заявляла до суду першої інстанції позовну вимогу немайнового характеру. Оскільки заявник оскаржує судове рішення

в повному обсязі, як в частині задоволення первісного позову, так

і в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, то підлягає сплаті судовий збір за всі вимоги. Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 536,80 грн (судовий збір за подачу касаційної скарги за позовну вимогу немайнового характеру - 768,40*200%=1 536,80 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зуєвої Ірини Іванівни на постанову Одеського апеляційного суду

від 18 лютого 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 12 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць