Справа № 350/1413/21
Номер провадження 2/350/486/2021
У Х В А Л А

про залишення без руху

16 серпня 2021 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Пулик М.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 (с.Нижній Струтинь, Калуський район, Івано-Франківська область) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання до ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Свою вимогу мотивує тим, що вона є власницею зазначеного домоволодіння, а відповідач зареєстрований у ньому, однак не проживає там більше року без поважних причин.

Вивчивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року визначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинковолодінням), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те що вона є власницею зазначеного домоволодіння.

Проаналізувавши додані до позовної заяви копії документів, вбачається, що вона є власницею домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто обставини, на які посилається позивачка, не підтверджені доданими нею документами.

Таким чином, їй слід додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

Відповідно до вимог ч.6 ст.175 ЦПК України позовна заява має містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору , якщо такі проводилися, в тому числі якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору.

Проте, в позовній заяві не зазначено, що відповідачу пропонувалося добровільно знятися з реєстрації, але він відмовився, зробити це добровільно. Зазначений недолік також підлягає усуненню при поданні позовної заяви повторно.

Відповідно до ч.8 ст.130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому ст.502 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 190, 498 та 499 ЦПК України, вручення відповідачеві ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів здійснюється шляхом звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Порядок надання правової допомоги у цивільних справах між Україною та Російською Федерацією регламентує Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року.

Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року передбачено направлення документів для вручення їх сторонам у справі в належним чином завіреному перекладі на російську мову, проте позивачкою не було додано до позовної заяви належним чином завіреного перекладу позовної заяви та долучених до неї документів на російську мову.

Дані недоліки є суттєвими і такими, що унеможливлюють забезпечення судом прав відповідача і належне виконання міжнародного договору (Конвенції) відповідно до ст.130 та 190 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачці строк для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається йому (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

позовну заяву ОСОБА_1 (с.Нижній Струтинь, Калуський район, Івано-Франківська область) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута їй.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Копію даної ухвали направити позивачу по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя: