Справа № 544/1661/20
02 квітня 2021 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої - судді Сайко О. О.,
за участю секретаря Костенко Т.В.,
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,
Позивач ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 липня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1. Відповідно до положень цього Договору ФОП ОСОБА_3 передала ФОП ОСОБА_1 право вимагати від ОСОБА_2 належе виконання усіх (у тому числі грошових) зобов`язань за договором, який було укладено між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 № О А 1912 від 19.12.2019 року. Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір № ОА 1912 від 19 грудня 2019 року, за умовами якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання - передачі та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 19 160 грн. ФОП ОСОБА_3 , дотримуючись умов Договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 19.12.2019 року та Актом приймання-передачі послуг від 01.07.2020. В свою чергу, відповідач отримав Комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання ФОП ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Договором не мав та не висував, про що свідчить підпис останнього в вищевказаному Акті.
Згідно п.5.1 Договору загальна вартість Комплексу складає 19 160 грн. Пунктами 5.4, 5.5 Договору встановлено, що відповідач сплачує за Комплекс частинами рівними платежами не пізніше 19 (дев`ятнадцятого) числа кожного місяця у сумі 1 616 грн. Остаточно розрахуватись за Комплекс відповідач зобов`язувався не пізніше 19.10.2020 року. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не у повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу. Станом на день звернення позивача до суду з даною позовною заявою, основна сума заборгованості відповідача за Комплекс складає 9 245 грн. Відповідачем було сплачено лише частину вартості Комплексу, на загальну суму 6 260 гривень. Наступний платіж відповідач зобов`язувалась згідно умов Договору здійснити не пізніше 19.06.2020 року, однак жодних інших платежів на оплату Комплексу від відповідача не надходило.
Просить стягнути із відповідача суму заборгованості за договором у сумі 9245 грн, пеню у розмірі 406,92 грн та 3% річних у розмірі 115,50 грн, а також судові витрати у розмірі 840,80 грн.
В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду не заперечує. У подальшому позивач направила уточнений розрахунок заборгованості, згідно якого основна сума боргу відповідача станом на 26.03.2021 становить 8700 грн.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак остання своїм правом не скористалася, відзиву до суду не надіслала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце слухання справи і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення.
02 квітня 2021 року згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір № ОА 1912 від 19 грудня 2019 року, за умовами якого ФОП ОСОБА_3 зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям (надалі - Комплекс), а відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс, згідно Акту приймання - передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 19 160 грн (а.с.9).
Відповідно до п.1.2 Договору під комплексом розуміється продаж набору косметики та надання косметологічних послуг. Згідно п.1.3 Договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових Комплексу і загальна сума Договору визначаються в Переліку №1 (специфікації), що є невід`ємною частиною Договору (а.с.10).
Пунктом 2.4. Договору визначено що зобов`язання ФОП ОСОБА_3 по передачі Комплексу вважаються виконаними в момент передачі Комплексу в розпорядження відповідача, згідно Акту приймання-передачі та підписання Договору.
ФОП ОСОБА_3 виконала свої зобов`язання перед відповідачем по продажу набору косметики вартістю 7140 грн, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 19.12.2019 (а.с.11) та надала частину косметологічних послуг вартістю 7820 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі послуг від 01.07.2020 (а.с.11). Відповідач будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання ФОП ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Договором не висував, про що свідчить її підпис у вищевказаному Акті.
Пунктом 5.3 Договору встановлено, що клієнт в день підписання даного договору вносить на поточний рахунок або в касу ФОП ОСОБА_3 перший платіж в розмірі 3000 грн, але не пізніше 19.12.2019. Вказане зобов`язання відповідач виконала, що підтверджується товарним чеком №164 від 19.12.2019 про сплату ОСОБА_2 3000 грн (а.с.14).
Відповідно до п.5.4,5.5 Договору залишок вартості Комплексу в розмірі 16 160 грн відповідач сплачує рівними платежами не пізніше 19 (дев`ятнадцятого) числа кожного місяця у сумі 1 616 грн. Остаточно розрахуватись за Комплекс відповідач зобов`язувався не пізніше 19.10.2020 року (п. 5.6. Договору).
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконала не у повному обсязі.
Згідно уточненого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 26 березня 2021 року відповідач сплатила частину вартості товару на загальну суму 4140 грн та сплатила 2120 грн за частину отриманих косметологічних послуг, що підтверджується товарними чеками № 164 від 19.12.2019, № 42 від 30.01.2020, №112 від 17.02.2020 та №308 від 26.05.2020 (а.с.14,15). Таким чином заборгованість відповідача за договором складає 8700 грн, у тому числі: заборгованість за придбаний набір косметики 3000 грн (7140грн-4140грн); заборгованість за фактично отримані послуги 5700 грн (7820грн-2120грн) (а.с.67).
ФОП ОСОБА_3 було направлено відповідачці письмову претензію від 04.07.2020 з вимогою про дострокове погашення несплаченої вартості Комплексу у зв`язку з порушенням строків оплати, встановлених Договором, однак відповідач залишив таку претензію без відповіді та без виконання (а.с.13).
Згідно ч. 1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За приписами ч.2 ст.628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Таким чином, укладений сторонами договір №ОА 1912 від 19.12.2019 є змішаним договором, який містить елементи договору купівлі-продажу та надання послуг.
Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Згідно з ч.1, 4 ст.706 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання. Покупець має право повністю оплатити товар у будь-який час у межах встановленого договором періоду розстрочення його оплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п.5.6 Договору ОСОБА_2 мала повністю розрахуватися за договором від 19.12.2019 не пізніше 19.10.2020 року. Взяті на себе зобов`язання по оплаті за Комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя відповідач ОСОБА_4 за договором від 19.12.2019 не виконує.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором в розмірі трьох процентів річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, заборгованість за період з 20.07.2020 по 18.12.2020 року (152 дні) розрахована за формулою (8700/365/100% х 3% х152) та становить 109 грн. Разом з інфляційним збільшенням боргу на 308,20 грн, сума боргу з урахуванням 3% річних становить 417,20 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України - 115,50 грн, тому з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України суд не може самостійно вийти за межі позовних вимог та стягнути більшу суму боргу.
Позов в частині стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає. Так, правовою підставою позову щодо стягнення пені в сумі 460,92 грн позивачем зазначено Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».
Вказаний закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.
Відповідно до рішення Конституційний Суд України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», Конституційний Суд України дійшов висновку, що визначення в Законі певного переліку субєктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином, перелік субєктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22 липня 1996 року, з наступними змінами, у взаємозвязку з положеннями статей 1, 3 цього Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобовязаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, субєктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності (підприємці).
Таким чином, враховуючи, що Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не поширюється на правовідносини сторін у даному спорі, суд дійшов висновку, що підстав для нарахування та стягнення пені немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
09 липня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1 (а.с.8).
Відповідно до положень цього Договору ФОП ОСОБА_3 передала ФОП ОСОБА_1 право вимагати від ОСОБА_2 належе виконання усіх (у тому числі грошових) зобов`язань за договором, який було укладено між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 № ОА 1912 від 19.12.2019 року. Згідно п.4.2.2. вказаного Договору, у випадку виникнення у Клієнта заборгованості перед ФОП ОСОБА_3 щодо оплати вартості Комплексу, ФОП ОСОБА_3 має право передавати своє право вимоги щодо сплати заборгованості третім особам, в тому числі персональні дані Клієнта.
Таким чином, позивач ФОП ОСОБА_1 стала новим кредитором у зобов`язанні та набула права вимагати належного виконання грошового зобов`язання від відповідача.
Отже, матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 , яка отримала право вимоги до ОСОБА_2 по договору № ОА 1912 від 19.12.2019 у сумі 8700 грн, та 3% річних у розмірі 115,50 грн згідно ст. 625 ЦК України.
Також з відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 840,80 грн понесених позивачем судових витрат.
Керуючись ст.ст. 13, 89, 141, 263- 265 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; проживає: АДРЕСА_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором № ОА 1912 від 19.12.2019 в сумі 8700 (вісім тисяч сімсот) гривень, 3 % річних від простроченої суми та інфляційних втрат в розмірі 115 (сто п`ятнадцять) грн. 50 коп., а також стягнути судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп., а всього стягнути 9656 ( дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 30 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Головуюча - О.О. Сайко