Справа №295/2812/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконними діями при здійсненні своїх повноважень при розгляді клопотання від 05.02.2015 року з порушенням законодавства, у розмірі 85000,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради є правонаступником Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, яке при розгляді клопотання від 05.02.2015 року про надання дозволу на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, допустило істотне порушення законодавства та конституційних прав позивача. Незаконність дій Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради полягає у незаконній відмові розглядати документи, долучені до клопотання від 05.02.2015 року; у наданні в листі від 16.02.2015 року №262/13 інформації, яка не відповідає дійсності; у незаконності висновків, викладених у ньому та незаконній передачі вказаного листа на розгляд сесії міської ради; у наданні викопіювань з плану «червоних ліній», які не відповідають затвердженому проекту від 09.12.2005 року №583; у наданні викопіювання з плану міста, яке не відповідає Генеральному плану м. Житомира, затвердженому 26.12.2001 року.

Позивач вказує, що протиправні дії відповідача призвели до погіршення стану її здоров`я, душевних страждань, позбавлення можливості у реалізації її звичок та бажань, що спричинило погіршення відносин з оточуючими людьми та інших негативних наслідків, що завдало позивачу моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 85000,00 грн, позивач виходила з кількості допущених порушень та розміру штрафу, який передбачений як міра покарання за ст. 376 КК України (500 прожиткових мінімумів Х 17 грн. Х 10 порушень).

ІІ. Процедура та позиції сторін

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.03.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 24.05.2021 р. відмовлено в задоволенні клопотання Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської радипро поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву залишений без розгляду.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За правилами ст. 1173 ЦК України відшкодуванню органом місцевого самоврядування підлягає шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на день звернення позивача із клопотанням - 05.02.2015 р.) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що 05.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Голови Житомирської міської ради Сухомлина С.І. із заявою, в якій просила надати дозвіл на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної передачі у розмірі 0,10 га для міста за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було долучено викопіювання, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, фотографії забудови, Акт обстеження земельної ділянки від 30.04.2013 року (а.с. 6).

Листом №262/13 від 16.02.2015 року за підписом начальника Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовище Черкесової Є.Л. на запит Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 25/Д-705 від 05.02.2015 року з приводу заяви ОСОБА_1 щодо виділення земельної ділянки повідомлено, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовується в межах «червоних» ліній АДРЕСА_2 , затверджених рішенням міської ради №266 від 10.09.2005 року та відноситься до території багатоповерхової житлової забудови, згідно Генерального плану м. Житомира, затвердженого рішенням міської ради № 266 від 26.12.2001 року. Вказана відповідь адресована Виконкому міської ради. Крім того, у відповіді зазначено, що питання підготовки рішень Житомирської міської ради щодо земельних питань відноситься до компетенції управління регулювання земельних відносин міської ради, а тому заява ОСОБА_1 підлягала направленню за належністю до вказаного управління. (а.с. 11).

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме копії: клопотання від 05.02.2015 року, викопіювання без дати, без назви документа, фотокартки житлових будинків, Акту обстеження земельної ділянки державним інспектором сільського господарства Житомирської області від 30.04.2013 року, відповіді Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища від 16.02.2015 року, викопіювання з генерального плану м. Житомира, викопіювання з плану міста, з нанесеними на ньому елементами генерального плану міста, фрагмент з плану міста Житомира, відповіді виконавчого комітету Житомирської міської ради від 18.09.2015 року (а.с. 6-18), суд вважає, що позивач не довела порушення її прав Управлінням містобудування архітектури та дизайну міського середовища (правонаступником якого є Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради).

Суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 до Управління містобудування архітектури та дизайну міського середовища (правонаступником якого є Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради) з клопотанням від 05.02.2015 року не зверталась, вказане клопотання було адресовано голові Житомирської міської ради.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час звернення з клопотанням 05.02.2015 року) клопотання про передачу земельної ділянки громадянам у власність повинно було бути подано відповідному органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, до повноважень якого належить його розгляд.

Лист №262/13 від 16.02.2015 року за підписом начальника Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Черкесової Є.Л. був адресований Виконавчому комітету Житомирської міської ради.

Позивач не довела суду належними і допустимими доказами, що є її обов`язком відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що відповідач порушив її права під час розгляду клопотання про надання їй у власність земельної ділянки від 05.02.2015 року, не довела, в чому полягає таке порушення, не довела на підставі доказів, долучених до позову, що відомості, викладені у відповіді від 16.02.2015 року, не відповідають дійсності і є недостовірними.

З огляду на те, що судом не встановлено, що відповідачем були порушені конституційні права позивача, відповідно не підлягає задоволенню вимога про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від вимоги про порушення конституційних прав.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про визнання порушення конституційних прав та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, місце знаходження: м. Житомир, вулиця Покровська, 6, ідентифікаційний номер юридичної особи 02498429.

Суддя О.В. Стрілецька