Єдиний унікальний номер: 728/1233/20
Номер провадження 2/728/10/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Коваленко В.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ковалюха В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заборгованості за договором позики та розпискою особистим майновим зобов`язанням чоловіка,-

В С Т А Н О В И В:

21.07.2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

В своїй заяві вказала, що 28.04.2019 року позичила відповідачеві кошти в розмірі 10000 доларів США строком до 26.11.2019 року, про що було укладено письмовий договір позики. Вказані кошти були передані останньому, як рідному братові, з метою вирішення проблем зі здоров`ям їх матері ОСОБА_4 , яка проживає у м. Бахмач. Між ними була домовленість про позику заначених коштів, так як вона особисто (позивачка) проживає у м. Сєвєродонецьку, а її брат - ОСОБА_2 проживає у м. Бахмач поряд з матір`ю. Оскільки ОСОБА_2 у передбачений договором термін добровільно вказані кошти не повернув, просила стягнути їх в судовому порядку. Крім того, 18.11.2017 року вона надала в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що підтверджується розпискою сторін від 18.11.2017 року, з умовою повернення зазначеної суми коштів частками щомісячно в сумі не менше як 200 доларів США, 2000 доларів США з яких не повернуто і які просила стягнути та вирішити питання щодо судових витрат.

28.08.2020 року вказана справа передана головуючому судді Глушко О.І. після задоволення самовідводу судді Пархоменка П.І.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року було призначено підготовче засідання на 21.09.2020 року, яке неодноразово відкладалося з різних об`єктивних причин.

04.01.2021 року до суду надійшла уточнююча позовна заява ОСОБА_3 , в якій вона просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_1 .

24.02.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заборгованості за договором позики та розпискою особистим майновим зобов`язанням чоловіка.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що в період з 24.11.1990 року по 07.08.2020 року позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10.06.2020 року шлюб між нами розірваний. В рішенні суду встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин з жовтня 2019 року.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.06.2020 року, яке набрало законної сили 11.11.2020 року, первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» задоволено повністю. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на : - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 ; - земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:001:0068; - земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:001:0069; - грошовий вклад в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в сумі 10000 доларів США, який відкритий на ім`я ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на: - трикімнатну квартиру загальною площею 61,80 кв.м., житловою площею 39,80 кв.м., що розташована по АДРЕСА_2 ; - автомобіль КIA CEE`D 2008 року випуску об`єм двигуна 1591 куб.см.

В своєму позові ОСОБА_3 вказує, що 28.04.2019 року вона уклала з ОСОБА_2 договір безвідсоткової позики та передала останньому 10000 доларів США. Зазначає також, що ці кошти були передані в присутності ОСОБА_1 та були призначені для лікування матері відповідачів. До позовної заяви доданий договір безпроцентної позики від 28.04.2019 року та акт приймання передачі готівкових коштів від 28.04.2019 року. Підписи ОСОБА_1 у вищевказаних документах відсутні. Позивач також не зазначає, що ОСОБА_1 надала письмову згоду на укладення такого правочину. Крім того, ОСОБА_3 зазначає про надання 18.11.2017 року ОСОБА_2 в борг грошових коштів в сумі 6000 доларів США, із яких неповернуті 2000 доларів США.

ОСОБА_1 не надавала згоду на укладення договору позики від 28.04.2019 року та отримання ОСОБА_2 в борг значної суми грошових коштів. Також не було її згоди на отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 6000 доларів США.

Крім того, при поділі майна подружжя ОСОБА_2 не зазначав, що грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зберігаються на рахунку в Ощадбанку є власністю його сестри ОСОБА_3 . Навпаки у зустрічному позові включив ці грошові кошти до переліку майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

За таких обставин укладення ОСОБА_2 оспорюваного договору позики від 28.04.2019 року, та написання ним розписки 18.11.2017 року без згоди ОСОБА_1 , не створює солідарного обов`язку для ОСОБА_1 з повернення такого боргу.

Просила визнати заборгованість в сумі 10000 доларів США за договором безпроцентної позики від 28.04.2019 року, та заборгованість в сумі 2000 доларів США за розпискою від 18.11.2017 року, що укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , особистим майновим зобов`язанням ОСОБА_2 .

Ухвалою Бахмацького районного суду від 24.02.2021 року позови були об`єднані в одне провадження.

05.03.2021 року від позивачки ОСОБА_3 до суду надійшла заява про залишення позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики без розгляду.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позикизалишено без розгляду на підставі поданої позивачкою ОСОБА_3 заяви.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року підготовку справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заборгованості за договором позики та розпискою особистим майновим зобов`язанням чоловіка закінчено та закрито підготовче провадження, оскільки позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_1 не відмовилася від своїх вимог. Справу до розгляду по суті призначено на 12.04.2021 року на 12.00 годину.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Ковалюх В.М. підтримав позовні вимоги і просив суд задовольнити їх із зазначених у позовній заяві підстав та вирішити питання щодо стягнення судових витрат з відповідачів. На підтвердження позовних вимог також пояснив, що вказані кошти, згідно дати укладення договору та розписки, були передані ОСОБА_2 в період їх шлюбу. ОСОБА_1 , як дружина, не давала згоди ОСОБА_2 на укладення договорів позики. Крім того, спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна вже вирішено судом, і за ОСОБА_1 визнано право власності на грошовий вклад в АТ «Ощадбанк» в сумі 10000 доларів США.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , а також представник останнього - адвокат Тіслюк І.І. в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, хоча про час та місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на зустрічний позов не подали.

Вислухавши представника позивачки - адвоката Ковалюха В.М., вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 24.11.1990 року. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10.06.2020 року шлюб між ними розірваний.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.06.2020 року, а також постановою Чернігівського апеляційного суду від 11.11.2020 року вирішено питання про розподіл спільного майна подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи 28.04.2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 10000 доларів США для власних (сімейних) потреб на строк до 26.11.2019 року. Факт передачі коштів підтверджується актом приймання-передачі готівкових коштів від 28.04.2019 року.

18.11.2017 року ОСОБА_3 надала в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6000 доларів США, що підтверджується розпискою сторін від 18.11.2017 року, з умовою повернення зазначеної суми коштів частками щомісячно в сумі не менше як 200 доларів США, 2000 доларів США з яких не повернуто.

Згідно ст.60 СКУкраїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За приписами ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 65 СК України, яка врегульовує питання щодо права подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять і відповідачами не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що вищевказані договір та розписка були укладені в інтересах сім`ї і зазначені кошти були використані відповідачем ОСОБА_2 саме на потреби сім`ї.

Зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивачки вбачається, що ОСОБА_1 , як дружина, не давала згоди ОСОБА_2 на укладення договорів позики.

Відповідачами не доведено протилежного та не спростовано доводів позивачки.

Дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено, що зобов`язання, які виникли внаслідок укладення вищезазначених договорів, є спільним зобов`язанням подружжя та не доведено, що отримані за даним договором кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 3 ст. 61 СК України.

Сам факт використання відповідачем в період шлюбу з позивачкою коштів за договорами позики не свідчить про їх використання на потреби сім`ї.

Враховуючи вищевикладене, укладення ОСОБА_2 оспорюваного договору позики від 28.04.2019 року, та написання ним розписки 18.11.2017 року без згоди ОСОБА_1 , не створює солідарного обов`язку для ОСОБА_1 з повернення такого боргу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30.06.2020 року (справа № 638/18231/15-ц) висловила правову позицію, згідно якої при вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Якщо один із колишнього подружжя в повному обсязі виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 07.10.2020 року (справа № 752/7501/18) зазначив: тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Як зазначалося вище питання про розподіл спільного майна подружжя вже вирішено і за ОСОБА_1 визнано право власності на грошовий вклад в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» в сумі 10000 доларів США, який відкритий на ім`я ОСОБА_2 .

Виходячи з положень ст. 61, 65 СК України, враховуючи відсутність згоди зі сторони ОСОБА_1 , як подружжя на укладенення оспорюваних договорів позики, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З урахування положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах на користь позивачки підлягають стягненню 4908 гривень 00 копійок в рахунок повернення судових витрат, які підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258-259, 263 - 265ЦПК України, ст.ст. 61, 65 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання заборгованості за договором позики та розпискою особистим майновим зобов`язанням чоловіка задовольнити повністю.

Визнати заборгованість в сумі 10000 доларів США за договором безпроцентної позики від 28.04.2019 року, та заборгованість в сумі 2000 доларів США за розпискою від 18.11.2017 року, що укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , особистим майновим зобов`язанням ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 12.04.2021 року.

Суддя О.І. Глушко