Справа № 344/4734/13-ц
Провадження № 22-ц/4808/402/21
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Василишин Л.В.

секретаря Пацаган В.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , представника ТзОВ «ФК «Форінт» Тістика Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену у складі судді Ковалюк І.П. 22 грудня 2020 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

21.12.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В. звернувся в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. перебуває виконавче провадження №63364888 з примусового виконання виконавчого листа №344/4734/2013, виданого 18.07.2014 року Івано-Франківським міським судом про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 09.10.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Луцькою В.Г. за реєстровим №1945, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Генеральною кредитною угодою №010/14-20/622 та укладених в її межах Кредитного договору №014/14-10/159 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-87 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-184 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-562 G010/14-20/622 та Кредитного договору №014/14-10-727 G010/14-20/622 в сумі 3 885 231,41 грн. Стягувачем згідно даного виконавчого листа є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», боржником ОСОБА_2 . Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.10.2018 року стягувача за виконавчим листом - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, іпотекодержателем нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, є ТОВ «Фінансова компанія «Форінт». Однак, відомості щодо права власності на квартиру у вказаному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні.

Відсутність відомостей щодо права власності пов`язана з тим, що 25.03.2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності стало рішення Івано-Франківського міського суду від 23.05.2012 року по справі №0907/2-5830/2011, а підставою внесення запису рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 1123903 від 25.03.2013 року. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.02.2013 року скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 23.05.2012 року по справі №0907/2-5830/2011, а постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.07.2014 року скасовано рішення державного реєстратора індексний номер 1123903 від 25.03.2013 року про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 . При цьому, державним реєстратором не внесено запис про право власності на квартиру за боржником ОСОБА_2 .

Відсутність запису про право власності на квартиру за боржником ОСОБА_2 є перешкодою для її примусової реалізації, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Посилаючись на наведене, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В. просив надати дозвіл на звернення стягнення на вищевказану квартиру.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.12.2020 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що приватним виконавцем не надано доказів актуального стану заборгованості боржника; наявності/відсутності у боржника рахунків в банках; наявності/відсутності транспортних засобів, техніки, на які в порядку, визначеному законом, можливо було б звернути стягнення, а, отже, не доведено факт того, що у боржника на час звернення до суду, недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Також приватним виконавцем не надано доказів ухилення боржника від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань, а тому подання приватного виконавця є передчасним.

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукий О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд безпідставно виходив з того, що матеріали подання обов`язково повинні містити докази, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача, оскільки відповідно до частини 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Більше того, на примусовому виконанні перебуває рішення суду про звернення стягнення на конкретно визначене майно боржника, що є предметом іпотеки, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 . Отже, окрім наявних дискреційних повноважень виконавця щодо визначення остаточної черговості стягнення на кошти та інше майно боржника, наявне також рішення суду, яким визначено певний спосіб та порядок його виконання.

Також безпідставними, на думку апелянта, є посилання суду, що матеріали подання не містять оцінки вартості майна, про надання дозволу на звернення стягнення на яке просить приватний виконавець, оскільки визначенню вартості майна боржника у виконавчому провадженні в порядку статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передує проведення його опису та арешту в порядку статей 48, 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, без задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на таке майно боржника, що не зареєстровано в установленому законом порядку, вказана виконавча дія є передчасною.

Апелянт вважає помилковими і висновки суду про те, що право виконавця на звернення в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, оскільки наявність самого лише невиконаного рішення позбавляє стягувача права на справедливий суд. Більше того, жодними нормами чинного законодавства не передбачено, що право виконавця звернутися в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, виникає тільки в тому випадку коли боржник ухиляється від його виконання. Для цього достатньо відкритого виконавчого провадження з примусового виконання невиконаного боржником рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, апелянт зауважує, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця, в тому числі щодо остаточного визначення порядку черговості звернення стягнення на майно боржника, здійснюється в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, що передбачено розділом VІІ ЦПК України. Розглядаючи в межах питання про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, законність рішень, дій чи бездіяльності виконавця за відсутності скарги учасника виконавчого провадження є виходом суду за межі своїх повноважень.

З наведених підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому її доводи підтримав. Додатково зазначив, що наявність невиконаного впродовж семи років рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки за активної протидії боржника позбавляє стягувача права на справедливий суд, що суперечить Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Вказав, що сама лише наявність відкритого виконавчого провадження з примусового виконання невиконаного протягом семи років рішення суду, яким чітко визначено порядок його виконання у спосіб звернення стягнення на майно боржника, є достатньою підставою початку звернення стягнення на предмет іпотеки без необхідності встановлення будь-яких інших фактів.

Просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. задовольнити.

В засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» вважав апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася повторно, про час та день розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від її представника ОСОБА_4 поступило письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 продовжує хворіти, на підтвердження чого він подав копію довідки №65 від 22.03.2021 року, яка долучена ним до клопотання про відкладення розгляду справи від 24.03.2021 року.

Оскільки клопотання подається ОСОБА_4 , як представником ОСОБА_2 , то слідує, що остання скористалась інститутом представництва. Однак, представник ОСОБА_4 не повідомляє у зв`язку з чим він не з`являється в судове засідання, адже судом не визнавалась обов`язковою участь ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Такі дії боржника ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_4 розцінюються судом як свідоме затягування розгляду справи.

Як вбачається з подання приватного виконавця, ним вчиняються виконавчі дії з примусового виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 13.03.2014 року, тобто прийнятого судом 7 років тому.

З огляду на викладене та, приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності боржника ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.03.2014 року у справі №344/4734/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.06.2014 року, задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалено звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 09.10.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського MHO Луцькою В.Г. за реєстровим №1945, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , в рахунок погашення заборгованості за Генеральною кредитною угодою №010/14-20/622 та укладених в її межах Кредитного договору №014/14-10/159 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-87 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-184 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-562 G010/14-20/622 та Кредитного договору №014/14-10-727 G010/14-20/622 в сумі 3 885 231,41 грн (три мільйони вісімсот вісімдесят п`ять тисяч двісті тридцять одна гривня 41 копійка). Способом реалізації предмета іпотеки визначено проведення прилюдних торгів. Початкову вартість визначено на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений судовий збір в розмірі 3 441 грн (т. 1 а.с. 147-150, 231-234).

На виконання вказаного рішення суду 18.07.2014 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання (т. 2 а.с. 13-14).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29.10.2018 року (з урахуванням виправленої судом ухвалою від 14.12.2018 року описки) замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» за виконавчим листом, виданим Івано-Франківським міським судом у справі №344/4734/2013 на виконання рішення від 13.03.2014 року (т. 2 а.с. 41, 51).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.01.2019 року вказану ухвалу суду від 29.10.2018 року залишено без змін (т. 2 а.с. 83).

20.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. винесено постанову по відкриття виконавчого провадження №63364888 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Пунктом 2 вказаної постанови боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику направлено пам`ятку про її права та обов`язки, а також виклик приватного виконавця з вимогою з`явитись 28.10.2020 року о 10:00 год. за адресою: 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, 16, оф. 2, до приватного виконавця з приводу виконання рішення суду.

Зазначені постанова про відкриття виконавчого провадження та виклик приватного виконавця були направлені боржнику рекомендованими листами за адресою, зазначеною у виконавчому листі та за адресою знаходження предмету іпотеки, що підтверджується фіскальними чеками АТ «Укрпошта» №687 та №695 від 21.10.2020 року та обидва були вручені отримувачу (т. 2 а.с. 105-115).

Встановлено, що ОСОБА_2 на виклик приватного виконавця не з`явилася.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За змістом статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

При розгляді справ вказаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Встановлено, що рішення Івано-Франківського міського суду від 13.03.2014 року, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 09.10.2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського MHO Луцькою В.Г. за реєстровим №1945, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , не виконано.

Під час примусового виконання даного рішення приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Безруким О.В. встановлено та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, що право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , за боржником ОСОБА_2 не зареєстровано. З Інформації також вбачається, що право власності на цю квартиру 27.07.2012 року було зареєстровано за ОСОБА_3 . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Івано-Франківського міського суду від 23.05.2012 року у справі №0907/2-5830/2011 (т. 2 а.с. 117-120).

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.05.2012 року у справі №0907/2-5830/2011 задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку, стягнення моральної шкоди та, з урахуванням ухвали Івано-Франківського міського суду від 19.07.2012 року про виправлення описки, визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_4 та земельну ділянку площею 0,0228 га, яка знаходиться по АДРЕСА_5 (т. 2 а.с. 127-130).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.02.2013 року рішення Івано-Франківського міського суду від 23.05.2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру і земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди відмовлено (т. 2 а.с. 131-134).

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015 року, скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції індексний номер 1123903 від 25.03.2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за ОСОБА_3 та зобов`язано Реєстраційну службу Івано-Франківського міського управління юстиції скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за порядковим номером 443813 (т. 2 а.с. 135-141).

При цьому, державним реєстратором не внесено запис про право власності на квартиру за боржником ОСОБА_2 , право власності якої на дану квартиру підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12814038 від 08.12.2006 року (т. 2 а.с. 121), копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №16199231 від 08.10.2007 року (т. 2 а.с. 122), а також договором іпотеки від 09.10.2007 року, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 , як позичальником, та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем (майновим поручителем) (т. 1 а.с. 47-48, т. 2 а.с. 123-126).

За таких обставин, встановивши, що право власності боржника ОСОБА_2 на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_4 , не зареєстровано в установленому законом порядку, приватний виконавець правильно звернувся в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, і таке подання є обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскаржувана ухвала Івано-Франківського міського суду від 22.12.2020 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого О.В. задовольнити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Безрукого Олега Васильовича про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, номер об`єкта в РПВН 11035395, щодо якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про реєстрацію права власності за боржником ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №344/4734/2013, виданого 18 липня 2014 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області про звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 09 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Луцькою В.Г. за реєстровим №1945, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Генеральною кредитною угодою №010/14-20/622 та укладених в її межах Кредитного договору №014/14-10/159 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-87 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-184 G010/14-20/622, Кредитного договору №014/14-10-562 G010/14-20/622 та Кредитного договору №014/14-10-727 G010/14-20/622 в сумі 3 885 231,41 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Василишин

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року