Ухвала

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 444/2308/18
провадження № 61-2743св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Погрібного С. О.,

позивач Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»,
відповідач ОСОБА_1 ,
третя особа Грибовицька сільська рада Жовківського району Львівської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2018 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Позов обґрунтовано тим, що 17 лютого 2016 року комісією у складі працівників регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» під час обстеження земельної ділянки залізниці, за участю спеціаліста-землевпорядника Грибовицької сільської ради Гупала З. М., в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області виявлено, що на 15 км + 811 м 15 км + 841 м перегону Рудно-Підбірці за ходом, з правої сторони від осі головної колії, в смузі відведення залізниці на відстані 20 м знаходиться металева огорожа, яка огороджує земельну ділянку, на якій ростуть плодові дерева, яку без будь-яких правових підстав розмістила відповідачка ОСОБА_1 , тоді як ширина смуги відведення залізниці на даному перегоні становить 30 м, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 17 лютого 2016 року.

Позивач вважає, що відповідачка самовільно, без будь-яких правових підстав, зайняла земельну ділянку та розмістила металеву огорожу на земельній ділянці смуги відведення залізниці, чим порушила право позивача на користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту.

Обставини набуття спірною земельною ділянкою статусу державної форми власності і такої, що належить до земель залізничного транспорту, а саме до земель спеціального призначення, загальновідомі з джерел правової інформації, якими є законодавство УРСР, Конституції СРСР, законодавчі акти СРСР та Урядові постанови, прийняті до Акту проголошення незалежності держави України у 1991 році.

Відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права залізниці на землі смуги відведення в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до пунктів 54, 55 «Общих начал землепользования и землеустройства» (Постанова ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року).

Із врахуванням діючих у період складання Плану смуги відведення норм Земельного кодексу УРСР від 25 жовтня 1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою», затверджених Постановою ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року та Положення «Про землі надані транспорту», затвердженого постановою Ради народних комісарів СРСР № 50 від 07 лютого 1933 року, усі землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (в тому числі Народного Комісаріату СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та, за відсутності їх згоди, можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку.

В результаті самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки, порушено право позивача на землекористування у межах, визначених Планом смуги відведення лінії Рудно-Підбірці, за яку залізниця сплачувала й продовжує сплачувати земельний податок, що підтверджується копією податкової декларації з плати за землю.

У зв`язку з викладеним, АТ «Українська залізниця» просило зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області на 15 км + 811 м - 15 км + 841 м на перегоні Рудно-Підбірці за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії, в смузі відведення залізниці та демонтувати металеву огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці, на якій ростуть плодові дерева.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2019 року у задоволенні позову АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» задоволено. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 23 травня 2019 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким позов АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», а саме звільнити самовільно зайняту земельну ділянку в адміністративних межах Грибовицької сільської ради Жовківського району Львівської області на 15 км + 811 м 15 км + 841 м на перегоні Рудно-Підбірці за ходом кілометрів з правої сторони від осі головної колії, у смузі відведення залізниці та демонтувати металеву огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці, на якій ростуть плодові дерева. Вирішено питання судових витрат.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У лютому 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення вона отримала засобами поштового зв`язку 21 січня 2020 року, на підтвердження чого надала оригінал конверту апеляційного суду про направлення їй оскаржуваної постанови.

Крім того, ОСОБА_1 також заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке обґрунтовує тим, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подачу касаційної скарги перевищує 5 % її річного доходу за 2020 рік. На підтвердження зазначеного надала довідку про доходи Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області від 22 січня 2021 року.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 914/1420/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 466/6683/14?ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)).

Крім того посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки судом не досліджено зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У березні 2021 року АТ «Українська залізниця» із застосуванням засобів поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому, просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

22 лютого 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2021 рокупоновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, задоволено клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору, відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Цією ж ухвалою відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, витребувано матеріали справи № 444/2308/18 із Жовківського районного суду Львівської області та надано учасникам справи строк для подання відзивів на касаційну скаргу.

15 березня 2021 року матеріали справи № 444/2308/18 надійшли до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_1 , третя особа Грибовицька сільська рада Жовківського району Львівської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 15 вересня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

С. О. Погрібний