Номер справи 237/2444/21
Номер провадження 4-с/237/5/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.21 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

при секретарі Сідаш О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу та про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 зі скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанови державного виконавця про накладення штрафу та про арешт майна.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначає, що рішенням суду від 2009 року з нього було стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 . Виконавче провадження з примусового виконання ріщення суду про стягнення аліментів на утримання його доньку було закінчено державним виконавцем 24 квітня 2017 року з підстав фактичного виконання рішення суду. Водночас 22 січня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та 26 квітня 2021 року на все майно скаржника було накладено арешт для забезпечення виконання рішення суду, а 19 травня 2021 року накладено штраф з невиконанням скаржником рішення суду більш ніж як три роки. Скаржник зазначає, заборгованість, на підставі якої було винесено постанову про накладення штрафу та про арешт майна, виникла за той період, коли державним виконавцем було закрито виконавче провадження, а не у зв`язку з невиконанням ним рішення суду.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Державний виконавець Кущій К.С. подав до суду свої письмові заперечення на скаргу в заявлені вимоги не визнає у повному обсязі та зазначає, що він правомірно виніс постанову про накладення штрафу, оскільки сукупний розмір заборгованості станом на 01 травня 2021 року складав 117908,34 гривні. Крім того державний виконавець зазначив, що скаржник неодноразово ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження про що свідчать його особисті підписи та відмітки на відповідних документах.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з копії постанови державного виконавця від 22 січня 2021 року державним виконавцем було відновлено виконавче провадження № 14466639 з примусового виконання рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 03.04.2009 року по справі № 2-829-2009, яким зі скаржника було стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_2

Після відновлення виконавчого провадження скаржником 08 травня 2021 року та 09 червня 2021 року було сплачено аліменти у розмірі 2040 гривень та 3045 гривень відповідно, що підтверджується копіями фіскальних чеків № 0059 та № 0087.

Зі змісту вказаної копії постанови державного виконавця від 22 січня 2021 також вбачається те, що підставою для відновлення виконавчого провадження слугувало скасування постанови державного виконавця від 24.07.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 14466639.

Водночас після закінчення державним виконавцем виконавчого провадження боржник самостійно перераховував грошові кошти своїй донці, що підтверджується копією фіскального чека № 0374 від 19.08.2017 року.

26 квітня 2021 року постановою державного виконавця на все майно скаржника було накладено арешт з метою забезпечення реального виконання рішення.

19 травня 2021 року постановою державного виконавця на скаржника було накладено штраф у розмірі 58954,17 гривні у з підстав невиконанням скаржником рішення суду більш ніж як три роки.

Вирішуючи питання щодо вимог скаржника про скасування постанови про накладення штрафу суд виходить з наступного.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вказане право сторін додатково закріплено також в ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті18 Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Положеннями ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що при прийнятті виконавцем рішення про накладення штрафу в порядку ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повинен встановити наявність двох критеріїв: а) сума заборгованості тобто сукупний розмір несплачених аліментів повинен становити визначений законодавцем розмір, в даному випадку 3 роки; б) період заборгованості тобто заборгованість зі сплати аліментів повинна бути зумовлена невиконанням боржником владного рішення протягом встановленого законодавцем періоду, в даному випадку 3 роки.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що 24 липня 2017 року державним виконавцем з підстав «фактичного виконання» було закінчено виконавче провадження з примусового виконання рішення суду та вказаними діями державного виконавця як суб`єкта владних повноважень та представника державної влади боржнику було підтверджено факт виконання рішення суду та у зв`язку з неправомірністю постанови державного виконавця виконавче провадження було відновлено лише 22 січня 2021 року.

Таким чином, постанова державного виконавця не відповідає вищенаведеним судом критеріям, оскільки період невиконання рішення суду є меншим від законодавчого встановленого періоду, а саме примусове виконання рішення суду було відновлено лише 22 січня 2021 року та з вказаної дати трирічний строк для накладення штрафу в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» не настав, а відтак постанова державного виконавця про накладення штрафу підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо вимог скаржника про скасування постанови про накладення арешт майна суд виходить з наступного.

Як вбачається акту державного виконавця від 12 травня 2021 року скаржник ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, що свідчить про те, що про наявність постанови про накладення арешту на майно скаржник був достовірно обізнаний 12 травня 2021 року.

Строк для звернення зі скаргою до суду встановлений п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України згідно якої скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В силу положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки скаржником було пропущено встановлений законодавцем термін для звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця вказана скарга підлягає залишенню без розгляду в порядку ст. 126 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу та про арешт майна задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кущій Костянтина Сергійовича з винесення постанови про накладення штрафу від 19 травня 2021 року по виконавчому провадженню № 14466639.

Постанову державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кущій Костянтина Сергійовича про накладення штрафу від 19 травня 2021 року по виконавчому провадженню № 14466639 скасувати.

Вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кущій Костянтина Сергійовича з винесення постанови постанови про арешт майна від 26 квітня 2021 року по виконавчому провадженню № 14466639 та скасування постанови державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кущій Костянтина Сергійовича про арешт майна від 26 квітня 2021 року по виконавчому провадженню № 1446663 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення даної ухвали до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали виготовлен 10.08.2021 року.

Суддя М.Д. Медведський

Дата документу 23.07.2021 року