Номер провадження: 22-ц/813/4357/21
Номер справи місцевого суду: 521/9529/13-ц
Головуючий у першій інстанції Жуган Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним та скасування рішення Одеської міської ради та визнання недійсним та скасування державного акту,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив (том 2, а.с.06-11), до ОСОБА_1 , Одеської міської ради, третя особа: Управління Держгеокадастру у м. Одесі Одеської області про визнання недійсним та скасування рішення Одеської міської ради від 20.04.2004 року «Про затвердження технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0434 га громадянину ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» № НОМЕР_1 та визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за вищезазначеною адресою, серії ЯБ № 295242 від 21.06.2005 року виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Одеської міської ради від 20.04.2004 року №2543-ХХІV ОСОБА_1 була передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка площею 434 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є власником Ѕ частини суміжної з ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2003 року між співвласниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 581 кв. м. за зазначеною адресою, та виділено за кожним співвласником по Ѕ частині земельної ділянки, тобто по 290,5 кв. м. за кожним, згідно технічного висновку від 04.09.2003 року. При цьому, позивач зазначає, що відповідачем при приватизації своєї земельної ділянки були неправильно встановлені межі земельної ділянки, у зв`язку з чим останній приватизував частину земельної ділянки позивача, що перешкоджає позивачу приватизувати земельну ділянку у межах, які встановлені згідно з судовим рішенням.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки, позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення Одеської міської ради від 20.04.2004 року «Про затвердження технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0434 га гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» №2543-ХХІV. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , серії ЯБ №295242 реєстровий №98 від 21.07.2005 року виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 січня 2020 року заяву правонаступника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року, ОСОБА_2 , як правонаступник ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 є власником Ѕ частини житлового будинку під АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці розміром 581 кв. м., на підставі договору дарування від 31.01.2002 року.

05.03.2002 року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на вказану частину житлового будинку в КП «ОМБТІ та РОН», № 207 на стор.267 реєстр 21321.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2003 року між співвласниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 581 кв. м. за зазначеною адресою, та виділено за кожним співвласником по Ѕ частині земельної ділянки, тобто по 290,5 кв. м. за кожним, згідно технічного висновку від 04.09.2003 року.

Відповідно до технічного висновку від 04.09.2003 року, виходячи із фактичної площі земельної ділянки 581 кв. м. співвласникам ідеально належать по Ѕ частині земельної ділянки, тобто по 290,5 кв. м. за кожним.

Вказане рішення набрало законної сили.

Таким чином, ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набув право користування Ѕ частиною (290,5 кв. м.) земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

05 липня 2001 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської міської ради із заявою про передачу йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0434 га, розташовану по АДРЕСА_1 для будівництва та експлуатації жилого будинку. При цьому, як вбачається в даній заяві, суміжні землекористувачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не заперечують проти приватизації ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки в існуючих межах (том 1, а.с.74 зворотній бік).

Відповідно до висновку Одеського міського управління земельних ресурсів від 19.02.2004 року № 149, згідно з довідкою ЗСАТ «Авангард» від 30.05.2003 року № 126 ОСОБА_8 радгоспом «Авангард» було виділено земельну ділянку під забудову житлового будинку, площею 0,07 га (довідка видана на підставі земельно-шнурової книги за 1964 рік, стор.271, запис №15). Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 20.01.1989 року № 68, домоволодіння АДРЕСА_1 розділено на два самостійні домоволодіння та за місцевою Радою було визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 з земельною ділянкою, площею 400 кв. м. Згідно з розпорядженням Іллічівської районної адміністрації від 19.02.1997 року № 130 житловий будинок за АДРЕСА_1 списано з балансу житлового фонду місцевої Ради Іллічіського району м.Одеси. Відповідно до протоколу № 9 засідання міської міжвідомчої комісії з прийомки в експлуатацію будівель від 12.07.2001 року по заяві ОСОБА_1 , після оформлення документів на землекористування буде прийнято в експлуатацію жилий будинок і господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . За обмірами, зробленими в натурі, площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_1 , складає 0,0434 га. Згідно з висновком УАМ від 31.07.2003 року №з-52/03-М земельна ділянка знаходиться в зоні індивідуальної житлової забудови з можливою приватизацією. Претензій з боку суміжних землекористувачів немає. Обмеження: зміна цільового призначення земельної ділянки можлива за розробкою проекту відведення земельної ділянки. Сервітути: відсутні. За наведених обставин, Одеське міське управління земельних ресурсів погоджує технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки і вважає за можливе передати безоплатно у приватну власність громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0434 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель із житлової та громадської забудови міста (а.с.77 зворотня сторона).

Рішенням Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року було затверджено технічну документацію з інвентаризації земельної ділянки та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,0434 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, із земель житлової і громадської забудови міста, раніше наданих у користування. Зобов`язано ОСОБА_1 замовити оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку відповідно до чинного законодавства, дотримуватися положень ст..91 Земельного кодексу України та виконувати вимоги та умови щодо землекористування, визначені службами і організаціями міста, викладені у технічній документації з інвентаризації земельної ділянки (а.с.71).

Відповідно технічної документації з інвентаризації земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , виданої ОСОБА_1 вбачається, що 10.11.2003 року представником ПП «ЄКВЄНА» Бєлоглазовою Ю.В. в присутності ОСОБА_1 , директора ПП «ЄКВЄНА» ОСОБА_9 було складено акт обстеження в натурі меж земельної ділянки відповідно якого ніяких заперечень при обстеженні в натурі меж земельної ділянки не виявлено. Площа земельної ділянки в погоджених межах складає 0,0434 га, в тому числі по угіддям: 0,0141 га капітальна забудова, 0,0120 га прибудинкова територія, 0,0085 га рілля, 0,0088 га сад (том 1, а.с.95). Згідно Кадастрового плану земельної ділянки суміжними землекористувачами зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (том 1, а.с.96).

Разом з тим, в матеріалах технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0434 га гр. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, затверджених рішенням Одеської міської ради від 20.04.2004 року №2543-ХХІV, відсутні дані про погодження меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 із користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_3 .

На підставі рішення Одеської міської ради від 20 квітня 2004 року №2543-ХХІV ОСОБА_1 було видано Державний Акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 295242 від 21.07.2005 року.

Згідно плану меж земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 32:016:0001, що є додатком до Державного Акту, вбачається, що суміжними землекористувачами визначені: від А до Б землі ОМР (вул. Черкаська); від Б до В землі ОСОБА_6 ; від В до Г землі ОМР (вул. Зернова); від Г до А землі ОСОБА_7 (том 1, а.с.231 зворотня сторона).

Відповідно листа Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський проектний інститут» від 11.09.2015 року № 121, виконані камеральні роботи по визначенню площі земельної ділянки, розташованої між межею фактичної земельної ділянки ОСОБА_3 за матеріалами вишукувань в березні 2015 року (лінія блакитного кольору) та межею земельної ділянки ОСОБА_1 (лінія червоного кольору) згідно державного акту на право власності від 21.06.2005 року, серія ЯБ №295242 за адресою: АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки затінена і складає 10,63 кв. м. (том 1, а.с.235).

Відповідно Висновку №012/2015 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 05.11.2015 року судовим експертом ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скібінського С.С.» - відповідачем ОСОБА_1 при приватизації його суміжної ділянки були порушені розміри і межі земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , згідно встановленого порядку землекористування за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2003 року. ОСОБА_1 була приватизована частина земельної ділянки, що знаходиться в фактичному користуванні ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , площа якого складає 10,63 кв. м. (том 1, а.с.220-241).

Тобто, при виготовлені технічної документації, відповідачем було захоплено частину суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішенням ОМР від 20.04.2004 року про затвердження технічної документації з інвентаризації та передачу у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0434 га ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та державним актом на право власності на земельну ділянку порушується право ОСОБА_3 на право користування та володіння власною земельною ділянкою, площею 290,5 кв. м.

Відповідно до Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст..116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно ст.118 ЗК України Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно ст..184 ЗК України землеустрій передбачає: а) встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, землеволодінь і землекористувань; б) розробку загальнодержавної і регіональних програм використання та охорони земель; в) складання схем землеустрою, розроблення техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель відповідних адміністративно-територіальних одиниць; г) обґрунтування встановлення меж територій з особливими природоохоронними, рекреаційними і заповідними режимами; д) складання проектів відведення земельних ділянок; е) встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок; ж) складання проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін, упорядкування угідь, а також розроблення заходів щодо охорони земель; з) розроблення іншої землевпорядної документації, пов`язаної з використанням та охороною земель; и) здійснення авторського нагляду за реалізацією заходів, передбачених документацією із землеустрою; і) проведення топографо-геодезичних, картографічних, ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень і розвідувань земель.

Відповідно ст..152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно ч.1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 04.06.2014 року справа №6-46 цс14, відповідно до статті 126 в редакції чинній до 05.03.2009 року, статей 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про існування спору в суді першої інстанції та не був повідомлений про судове засідання на 08.02.2017 року дату коли було ухвалено рішення суду спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що в суді першої інстанції брав участь його представник ОСОБА_10 . При цьому згідно зворотного повідомлення, судова повістка на 08.02.2017 року була вручена ОСОБА_1 за місцем проживання 05.01.2017 року (т.2 а. с. 35 зворотній бік). Будь-яких заяв з повідомленням про причину не явки ОСОБА_1 до суду не надано. Також не подано заяву про відкладення судового засідання.

При таких обставинах, відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення в порядку ст. 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем порушено строки позовної давності є неспроможними, оскільки відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника приймав участь у розгляді справи та не був позбавлений права заявити про застосування позовної давності до ухвалення районним судом оскаржуваного рішення. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що про своє порушене право позивач дізнався у листопаді 2012 року коли звернувся до Одеського міського управління земельних ресурсів із заявою про надання земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а.с.216) та виготовлення нового технічного паспорту. До суду з позовом позивач звернувся у червні 2013 року.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не є суміжним землекористувачем з ОСОБА_1 , оскільки в нього відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , спростовуються договором дарування від 31.01.2002 року, за яким ОСОБА_3 є власником Ѕ частини житлового будинку, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2003 року, яким було встановлено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 581 кв. м., за зазначеною адресою, між її співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 290,5 кв. м. за кожним, згідно технічного висновку від 04.09.2003 року.

Доводи апеляційної скарги, що жоден уповноважений орган не встановлював межі земельної ділянки ОСОБА_3 , спростовується технічним паспортом ОМБТІ та РОН від 21.12.2001 року, відповідно якого площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 581 кв.м. та відповідно якого лінійні розміри меж земельної ділянки наступні: по фасаду зі сторони АДРЕСА_2 ; по лівій боковій межі 31,57 м.; по правій боковій межі 20,0 м.; по задній межі 12,60 м, а також технічним висновком від 04.09.2003 року, відповідно якого, виходячи із фактичної площі земельної ділянки (581 кв. м.) по АДРЕСА_1 її співвласникам ідеально належить по Ѕ частині земельної ділянки, тобто по 290,5 кв. м. (том 1, а.с.07-13).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги набутого судом висновку, не спростовують і зведені лише до незгоди з висновком районного суду без доведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу правонаступника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07.04.2021 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк