Дата документу 08.04.2021
Справа № 334/363/21
Провадження № 2/334/1545/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

08 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого суддіКоломаренко К.А.
при секретаріФарзаєвій К.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Кузнецова А.С. (яка діє на підставі Ордеру АР №1030195) в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 27.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., а також копією Витягу з Державоного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 197760363 від 27.01.2020. Місце проживання позивача зареєстровано у зазначеній квартирі. За цією ж адресою зареєстровано місце проживання відповідача, з яким у позивача відсутні родинні стосунки. Відповідач є членом родини колишнього власника квартири та був зобов`язаний знятися з реєстрації в квартирі після укладення договору купівлі-продажу, проте цього не зробив. Фактично за вказаною адресою відповідач не проживає, не приймає участь у витратах на утримання квартири та сплати комунальних послуг, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. На підставі викладеного просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 28.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.04.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 08.04.2021 через канцелярію суду представник позивача адвокат Кузнецова А.С. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судових повісток, які повернуті до суду із зазначенням про відсутність відповідача за вказаною адресою, про зміну адреси проживання суд не повідомляв. Також про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.280, 281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А., що підтверджується копією договору купівлі-продажу, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2020 (а.с. 8-10).

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача, а також фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 15.12.2020 (а.с. 11).

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин, та відповідно до положень ст. 391 ЦПК України, позивач ОСОБА_1 , як власник житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном.

З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи надані позивачем докази в обґрунтування позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , не є членом сім`ї власника квартири, не проживає у вказаній квартирі. Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , усунувши таким чином перешкоди у розпорядженні та користуванні ОСОБА_1 своєю власністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повний текст рішення складено 08.04.2021.

Суддя: Коломаренко К. А.