Справа № 464/1333/21
Провадження № 2/445/397/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.,

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

10.08.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони відповідачам, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь - які дії (купівля-продаж, міна, найм, та інше) по відчуженню, реалізації, керуванню, передачі іншим особам та переоформленню документів на транспортний засіб марки Mazda, модель 6, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обгрунтування вказаної заяви зазначає, що він є власником вказаного автомобіля. 28.12.2019 року заявником було видано нотаріально посвідчену довіреність на право користування та розпорядження даним автомобілем відповідачам. 28.12.2020 року ним в нотаріальному порядку було скасовано раніше надану довіреність відповідачам, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру довіреностей № 43403909. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідачів з вимогою про повернення автомобіля, однак його вимоги залишилися невиконаними, оскільки відповідачі відмовляються повернути належний йому автомобіль, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.. Зазначає, що відповідачі маючи реальну можливість користуватися автомобілем, можуть таке майно приховати, пошкодити, знищити або відчужити, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши докази додані до позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Згідно п.2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання .

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Так, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо володіння та користування автомобілем марки Mazda, модель 6, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність, на підставі якої даний автомобіль було передано у користування та розпорядження відповідачам позивачем, останній скасував, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 43403909. Однак, даний автомобіль залишається в користуванні відповідачів, які відмовляються на вимогу позивача повернути такий, що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, із двідки про результати проведення перевірки за заверненням ОСОБА_1 , виданої начальником Сихівського ВП ГУНП у Львівській області від 30.12.2020 року, в період дії довіреності 28.12.2019 року вчинила дії по передачі спірного автомобіля в користування третім особам.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі мають реальну можливість вчиняти недобросовісні дії щодо розпорядження спірним автомобілем, керування, передачі іншим особам та переоформлення документів на транспортний засіб

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Тож, з урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити та в порядку забезпечення позову заборонити відповідачам, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, керуванню, передачі іншим особам та переоформленню документів на спірний транспортний засіб.

Щодо зустрічного забезпечення, суд зазначає, що в порядку ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником спірного автомобіля, має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання, а тому визначені законом підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, у даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, керуванню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на транспортний засіб марки Mazda, модель - 6, 2003 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 16.04.2019 року Територіальним сервісним центром 4641.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 12.08.2021 року

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання один рік з дати її постановлення.

Копію ухвали суду негайно надати сторонам у справі, а також скерувати відповідним органам для її виконання.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя В. М.Сивак