Справа № 177/2200/18
Провадження № 2/177/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2021 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі:

секретаря судового засідання Короновської Д. І.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача

Криворізького РВ ДВС Шманіної К.Ю.

представника відповідача

ГУНП в Дніпропетровській області Новікової С.А.

представника відповідача

прокуратури Дніпропетровської області Іванченка П.П.

представника відповідача

Міністерства юстиції України Стельмаха І.В.

представника третьої особи

АТ «Укрексімбанк» Жданюк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до держави, в особі Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК», Акціонерне товариство «ВТБ Банк», Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконними діями посадових осіб органів державної влади, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій, уточнюючі позовні вимоги, просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 421063,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн., завдану незаконними діями посадових осіб.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 30.10.2013 між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір невідновлюваної кредитної лінії № 47/1/301013, у відповідності до пункту 1.1. якого ПАТ «БМ БАНК» надає на умовах Кредитного договору, а позивач отримує, належним чином використовує та повертає в передбачені Кредитним договором строки Кредит в розмірі 3588000,00 грн. та сплачує проценти за користуванням Кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

30.10.2013 між ПАТ «БМ БАНК», ТОВ «МІК» та позивачем було укладено Договір поруки № 47/2/301013/П, у відповідності до пункту 1.1. якого ТОВ «МІК» поручається перед ПАТ «БМ БАНК» за своєчасне та повне виконання позивачем зобов`язання за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладенні в майбутньому.

30.10.2013 між ПАТ «БМ БАНК», ОСОБА_1 та позивачем було укладено Договір поруки № 47/1/301013/П, у відповідності до пункту 1.1. якого ОСОБА_1 поручається перед ПАТ «БМ БАНК» за своєчасне та повне виконання позивачем зобов`язання за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладенні в майбутньому.

31.10.2013 між ПАТ «БМ БАНК» та позивачем було укладено та нотаріально посвідчено Договір застави транспортних засобів № 47/1/311013/3, у відповідності до пункту 1.1. якого позивач з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Кредитного договору, укладеного між позивачем та ПАТ «БМ БАНК», передає в заставу, а ПАТ «БМ БАНК» приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет застави, що належить позивачу на праві власності.

Предметом застави за Договором застави є 16 транспортних засобів, серед яких зокрема, транспортний засіб автомобіль моделі MERCEDES-BENZ, моделі SPRINTER 416 CDI, тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зазначений транспортний засіб у рамках виконавчого провадження № ВП 50033236 було реалізовано на електронних торгах 20.05.2016, без будь-якої згоди з боку ПАТ «БМ БАНК», а грошові кошти від його реалізації у розмірі 321063,90 грн. були перераховані на рахунок ГТУЮ у Дніпропетровській області.

30.05.2016 після утримання виконавчого збору та витрат виконавчого провадження № ВП 50033236 сума коштів від реалізації транспортного засобу у розмірі 275 223,07 грн. була перерахована на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», при цьому ПАТ «БМ БАНК» не отримала жодного задоволення своїх вимог до позивача за рахунок реалізації заставного транспортного засобу, хоча і мала пріоритетне право на отримання такого задоволення.

Право застави у ПАТ «БМ БАНК» виникло 31.10.2013 в силу нотаріального засвідчення Договору застави. Водночас, арешт на транспортний засіб було накладено 10.06.2014 згідно з рішенням господарського суду Дніпропетровської області, тобто після його передачі у заставу.

Реалізація транспортного засобу відбулася у рамках виконавчого провадження № 50033236 з примусового виконання заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 01.10.2015, тобто право застави виникло раніше, ніж судом було винесено рішення про стягнення з позивача коштів на користь особи, яка не є заставодержателем (АТ «Укрексімбанк»).

Вартість транспортного засобу, визначена суб`єктом оціночної діяльності, у розмірі 244 900,00 грн. та вартість його реалізації на електронних торгах у розмірі 321 063,90 грн. є істотно меншою за суму заборгованості позивача за Кредитним договором перед ПАТ «БМ БАНК» (3 588 000,00 грн.).

Таким чином, кошти, отримані від реалізації транспортного засобу, мали бути, в першу чергу, використані для задоволення вимог ПАТ «БМ БАНК», а уже залишок кошті міг спрямовуватися ПАТ «Державний експортно-імпортний банк».

Разом з тим, в результаті розподілу грошових коштів, що були отриманні від продажу транспортного засобу, жодної грошової суми не було перераховано ПАТ «БМ БАНК» для погашення її вимог як заставодержателя.

Також ПАТ «БМ БАНК» не надавав жодної згоди на реалізацію транспортного засобу.

Внаслідок незаконних дій щодо накладення арешту на транспортний засіб та його примусової реалізації на електронних торгах позивачу було заподіяно збитки, а саме матеріальну шкоду у розмір 421063,90 грн., яка спричинена протиправними діями зі сторони посадових осіб Криворізького РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, що полягають у безпідставному розподілі грошових коштів від реалізації транспортного засобу.

Реалізація транспортного засобу без згоди заставодержателя призвела до протиправного позбавлення позивача права власності, та спричинила для нього негативні наслідки у відносинах із заставодержателем, оскільки внаслідок незаконного відчуження заставного майна позивач втратив предмет забезпечення його зобов`язань за Кредитним договором, що, відповідно, є юридичною підставою для застосування до нього вимоги про дострокове повернення суми кредиту, нарахованих процентів та накладення обтяжливих штрафних санкцій.

Бездіяльність державних правоохоронних органів, зокрема, Криворізької міської прокуратури № 3 Дніпропетровської області у питанні порушення кримінального провадження за фактом безпідставної реалізації транспортного засобу, не розслідування злочину слідчими Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, спричинили позивачу матеріальні збитки та моральні страждання, які він оцінює в розмірі 100000,00 грн.

Ухвалою судді від 22 грудня 2018 року провадження за вказаним позовом відкрите, вирішене про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

В підготовчому засіданні за заявою представника позивача вирішені питання про склад учасників провадження, а саме ухвалою суду від 01 лютого 2019 року до участі у справі залучено в якості належного відповідача Прокуратуру Дніпропетровської області; ухвалою суду від 06 березня 2019 року до участі у справі залучено в якості належного відповідача Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області, ухвалою суду від 07 червня 2019 року до участі у справі залучено співвідповідача Міністерство юстиції України; ухвалою суду від 14 листопада 2019 року до участі у справі залучено в якості належного відповідача Регіональний сервісний центр МВС України в Дніпропетровській області.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року закрите провадження у вказаній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання його цивільним позивачем у кримінальному провадженні №0000424 від 23.02.2018.

25.01.2019 року від відповідача Криворізького РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що у разі відчуження предмета застави, передачі його у користування іншій особі або іншого розпорядження цим предметом у інший спосіб сама право заставодержателя є порушеним, тому саме заставодержателю належить право на звернення до суду, щодо оскарження дій, вчинених із предметом застави без його згоди.

07.03.2019 судом прийнято відзив від відповідача - прокуратури Дніпропетровської області, в якому представник відповідача також просив відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Так, представник відповідача вказав на відсутність у національному законодавстві відповідного нормативно-правого акту, який визначає порядок відшкодування шкоди, завданій фізичній особі внаслідок злочину. Підтвердив, що за заявою позивача триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000424, в якому остаточного процесуального рішення не прийнято, а отже ця обставина не може бути підставою для покладення на державу відповідальності за шкоду, завдану конкретними особами на підставі ст. 1177 ЦК України, скільки ОСОБА_2 не позбавлений права відповідно до вимог ст. 128 КПК України пред`явити цивільний позов під час кримінального провадження. Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір моральної шкоди, спричиненої внаслідок бездіяльності правоохоронних органів.

13.09.2019 судом прийнято відзив від відповідача Міністерства юстиції України, в якому відповідач також позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вказуючи на правомірність дій державного виконавця при реалізації на електронних торгах транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, моделі SPRINTER 416 CDI, тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та перерахуванні на користь АТ «Укрексімбанк» суму коштів від його реалізації в рамках виконання виконавчого провадження №50033236. При цьому зазначає, що позивач не є власником вказаного транспортного засобу на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року, а тому є неналежним позивачем у справі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв`язку з їх недоведеністю.

Ухвалою суду від 14 серпня 2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Присутня в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідачів - Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, Міністерства юстиції України в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні з підстав їх недоведеності, посилаючись на заперечення, викладені у поданих ними відзивах.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» також в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Представники відповідачів Державної казначейської служби України та Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, та третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК», Акціонерного товариства «ВТБ Банк» правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відзивів та заперечень не надали.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про наступне.

Судом встановлено, що 30.10.2013 між ПАТ «БМ БАНК», в особі директора відділення № 47 АТ «БМ Банк» м.Кривий Ріг ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 47/1/301013 (Том № 1 а.с.10), відповідно до умов якого, банк зобов`язується надавати на умовах договору, а позичальник зобов`язується отримувати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим договором строки кредит в розмірі 3588000,00 грн та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1.Договору).

Відповідно до договору поруки № 47/2/301013/П від 30.10.2013 (Том № 1 а.с.11-12), ПАТ «БМ БАНК», в особі директора відділення № 47 АТ «БМ Банк» м.Кривий Ріг ОСОБА_3 , ТОВ «МІК», в особі директора Меркулової О.А. та ФОП ОСОБА_2 , уклали договір, відповідно до умов якого, ТОВ «МІК», поручається перед АТ «БМ БАНК», за своєчасне та повне виконання ФОП ОСОБА_2 , зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

У разі порушення боржником ФОП ОСОБА_2 , зобов`язання за кредитним договором боржник ФОП ОСОБА_2 і поручитель ТОВ «МІК» відповідають перед кредитором АТ «БМ Банк», як солідарні боржники.

Відповідно до договору поруки № 47/1/301013/П від 30.10.2013 (Том № 1 а.с.13-14) ПАТ «БМ БАНК», в особі директора відділення № 47 АТ «БМ Банк» м.Кривий Ріг ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , уклали договір, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 , поручається перед АТ «БМ БАНК», за своєчасне та повне виконання ФОП ОСОБА_2 , зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

31.10.2013 ПАТ «БМ БАНК», як заставодержатель та ОСОБА_2 , як заставодавець, уклали договір застави транспортних засобів (Том № 3 а.с. 147-150), відповідно до умов якого, заставодавець зобов`язується повернути заставодержателю кредит у розмірі 3588000,00 грн, у строк до 29.10.2016, на умовах зазначених у кредитному договорі № 47/1/301013 від 30.10.2013; сплатити заставодержателю проценти за користування у розмірі та на умовах, зазначеному у кредитному договорі; сплатити заставодержателю комісійні винагороди у строки та на умовах, зазначених у кредитному договорі; сплатити на користь заставодержателя штрафні санкції у випадках неналежного виконання заставодавцем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором; відшкодувати в повному обсязі збитки під якими розуміються витрати, зроблені заставодержателем, втратами грошових коштів, а також на одержання ним доходів.

Предметом застави за зазначеним договором є транспортні засоби, серед яких є транспортний засіб, автомобіль моделі «MERCEDES-BENZ» SPRINTER 416 CDI тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У рамках виконання виконавчого провадження № ВП 50033266, транспортний засіб, автомобіль моделі «MERCEDES-BENZ» SPRINTER 416 CDI тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , було реалізовано на електронних торгах 20 травня 2016 року, а грошові кошти від його реалізації у розмірі 302851,91 грн, були перераховані на рахунок ГТУЮ у Дніпропетровській області (Том № 1 а.с.26, 27, 28, 46, 188-189).

30.05.2016, після утримання виконавчого збору та витрат виконавчого провадження № ВП 50033236, сума коштів від реалізації транспортного засобу у розмірі 275223,07 грн, була перерахована на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (Том № 1 а.с. 29).

Не погоджуючись із зазначеними діями Міністерства юстиції України, позивач неодноразово звертався до ПАТ «БМ Банк» із письмовими заявами про арешт заставного майна у вигляді автомобілю моделі «MERCEDES-BENZ» SPRINTER 416 CDI тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (Том № 1 а.с.21,22,23,24,38), проте ніяких дій, щодо неправомірності реалізації заставного майна ПАТ «БМ Банк» не прийняло, після чого позивач звернувся до органу поліції (Том № 1 а.с.43, 44,45, 47, 48,49,50). Станом на 29.03.2019 у кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення (Том№ 1 а.с. 159-160).

Так, відповідно Договору застави транспортних засобів від 31.10.2013, заставодержателем є АТ «БМ Банк», даний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Убієнних Л.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2008.

Згідно зі ст. 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення відносно права заставодавця, передавати у користування, відчужувати предмет застави тільки за згодою заставодержателя закріплені в ст. 17 Закону У країни «Про заставу».

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що правом контролю за предметом застави наділений за законом та належним чином укладеним договором застави лише заставодержатель. У разі відчуження предмета застави, передачі його у користування іншій особі або іншого розпорядження цим предметом у інший спосіб саме право заставодержателя є порушеним. Тому саме заставодержателю належить право на звернення до суду, щодо оскарження дій вчинених із предметом застави без його згоди.

Як видно з матеріалів справи, ні заставодержатель АТ «БМ Банк», ні АТ «ВТБ БАНК», якому АТ «БМ Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № 47/1/301013 від 30.10.2013, договором № 47/1/301013/1 іпотеки нерухомого майна від 30.10.2013, договором поруки № 47/1/301013/П від 30.10.2013, договором застави № 47/1/311013/З від 31.10.2013, договором поруки № 47/2/301013/П від 30.10.2013 (Том № 1 а.с. 196) не оскаржили дії органу ДВС, щодо реалізації заставного майна у вигляді автомобілю моделі «MERCEDES-BENZ» SPRINTER 416 CDI тип ТЗ фургон ізотермічний С, 2011 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Таким чином, умови та порядок відшкодування шкоди, завданий фізичній особі внаслідок злочину, мають визначатися спеціальним законом.

Стаття 1177 ЦК України не формує норм прямої дії, які б регулювали відносини щодо відшкодування майнової шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину. Встановлено лише, що держава відшкодовує майнову шкоду, завдану майну фізичної особи злочином, якщо не встановлену особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Інші умови та порядок відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичної особи внаслідок злочину, мають визначатися законом. Зазначення при цьому про встановлення законом не тільки порядку, а й умов відшкодування шкоди включаючи пряме застосування ст. 1177 ЦК України до прийняття відповідного закону.

Предметом розгляду зазначеної справи є відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину, проте станом на вересень 2019 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000424 триває та остаточне процесуальне рішення не прийнято (Том № 1 а.с. 159), а отже ця обставина не може бути підставою для покладання на державу відповідальності за шкоду, завдану конкретними особами, на підставі ст. 1177 ЦК України.

Тільки при визнані фізичної особи в якості потерпілого в кримінальному провадженні, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридичним особам, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди не позбавлений право відповідно до вимог ст. 128 КПК України пред`явити цивільний позов під час кримінального провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справах № 331/5901/17 від 04.04.2018; № 704/900/16 від 26.06.2018; № 182/4433/16-ц від 15.08.2018; № 199/1478/17 від 30.01.2019.

Крім того, позивач вважає, що йому завдано матеріальну шкоду внаслідок безпідставного розподілу грошовий коштів від реалізації транспортного засобу не на користь заставодержателя, а в інтересах ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», який не має жодного правового відношення до заставленого майна, і вимагає стягнути суму у розмірі 421 063,90 грн., на яку було реалізовано заставне майно, саме на свою користь.

Жодних доказів або посилань на норми матеріального права, чому зазначену суму необхідно стягнути на його користь, ним не надано.

Виходячи з наведеного, у зв`язку із не доведенням позивачем обґрунтувань позовних вимог, на які він посилається, як на підставу для їх задоволення, суд не вбачає і підстав передбачених ст.. 1167 ЦПК України, для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із чим приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до держави, в особі Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби України, Регіонального сервісного центру МВС України в Дніпропетровській області, Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІК», Акціонерне товариство «ВТБ Банк», Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих незаконними діями посадових осіб органів державної влади залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлений 07.04.2021.

Суддя: