Справа №409/272/21
Пров.№2/409/223/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року смт. Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Титова А.О.

за участю секретаря судових засідань Малик А.М.

за участю:

представника позивача - адвоката Є.В.Головко,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника служби у справах дітей - М.І. Пугач,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білокуракинського районного суду Луганської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 ,

до ОСОБА_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей Білокуракинської селищної ради,

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітнім сином, -

ВСТАНОВИВ:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЇХ ОБГРУНТУВАННЯ

1.1. Позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до відповідача - ОСОБА_3 , про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином шляхом перебування дитини за місцем проживання батька кожної п`ятниці, суботи і неділі і 1/2 частини шкільних канікул.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що сторони до вересня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час сімейного життя у сторін народився син - ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу проживає разом із відповідачкою. Розпорядженням голови Білокуракинської РДА від 08.04.2019 року було визначено участь позивача у вихованні сина, проте в порушення вказаного рішення, мати дитини - відповідач у справі, чинить перешкоди у спілкуванні сина та батька, не надає можливості позивачу бачитися із дитиною. У зв`язку із цим, позивач просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні позивача із дитиною.

2. ПОЯСНЕННЯ СТОРІН ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Головко Є.В., підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

2.2. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказала, що не чинить перешкод у спілкуванні дитини та батька, син сам не бажає відвідувати батька. При цьому, позивач неналежним чином сплачує аліменти, та ініціював цей судовий процес лише з метою стягнення с відповідача грошових коштів, а не спілкування з дитиною.

2.3. Представник Служби у справах дітей Білокуракинської селищної ради в судовому засіданні пояснила, що ними на адресу суду було надано висновок про визначення способу участі батька у вихованні дитини, в якому викладені відповідні рекомендації органу опіки та піклування щодо вирішення спірної ситуації.

2.4. Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є практичним психологом та до неї у 2019 році з метою проведення дослідження емоційного стану дитини зверталась відповідачка. За результатами проведення відповідного дослідження свідком був складений висновок, який відповідачем долучено до матеріалів справи.

2.5. Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що давно знайомі зі сторонами у справі та те, що зі слів позивача, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ НА ПІДСТАВІ ПИСЬМОВИХ ДОКАЗІВ

3.1. Вивченням матеріалів справи встановлено, що 16.07.2011 року між сторонами у справі укладено шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьки - сторони у справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

3.2. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 04.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Малолітній ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю.

3.3. Розпорядженням голови Білокуракинської РДА від 08.04.2019 року № 75 визначено участь ОСОБА_2 у вихованні дитини.

3.4. Згідно висновку органу опіки та піклування Білокуракинської селищної ради, затвердженої рішенням виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 76 від 12.03.2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом його відвідування за місцем проживання дитини протягом 4 вихідних днів щомісяця до кінця поточного навчального року, влітку під час канікул - за місцем проживання батька за обов`язкової попередньої домовленості з матір`ю дитини та бажанням хлопчика.

4. ЗАКОНОДАВСТВО, ЯКЕ РЕГУЛЮЄ СПІРНІ ВІДНОСИНИ

4.1. Національне законодавство України

4.1.1. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

4.1.2. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

4.1.3. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо зокрема, участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

4.1.4. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

4.1.5. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4.1.6. Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

4.1.7. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

4.2. Міжнародні конвенції та практика Європейського суду з прав людини

4.2.1. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

4.2.2. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).

4.2.3. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

4.2.4. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

4.2.5. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

4.2.6. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

4.2.7. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

4.2.8. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини.

5. МОТИВИ СУДУ ПРИ ВИРІШЕННІ СПОРУ

5.1. Обставини, що характеризують сторін у справі

5.1.1 З матеріалів справи вбачається, що мати дитини є педагогом, викладає дисципліни у навчальних закладах, за місцем роботи характеризується позитивно, приділяє увагу інтересам дитини, нею створені для дитини належні комфортні умови проживання, приймає активну участь у навчанні сина, який окрім навчання в школі, приймав участь у міжнародному математичному конкурсі, де здобував добрий результат.

5.1.2. В свою чергу батько дитини приймав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної операції, працює, сплачує аліменти, через свого представника в судовому засіданні виказав намір додатково допомагати матері у забезпеченні належного піклування про дитину.

5.1.3. Суд не може погодитись із доводами відповідача про те, що позивач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, оскільки станом на липень 2020 року мав заборгованість по сплаті аліментів.

5.1.4. Дійсно, станом на липень 2020 року, відповідно до розрахунку Старобільського РВ ДВС, позивач мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15454,00 грн. В той же час, із вказаної довідки вбачається, що протягом липня - листопада 2020 року ця заборгованість була сплачена позивачем, а станом на лютий 2021 року за позивачем рахуєтья переплата за аліментами у розмірі 3499,32 грн.

5.1.5. При цьому, в судовому засіданні відповідач пояснила, що наразі заборгованості зі сплати аліментів відповідач не допускає, хоча інколи виплати надходять із невеликим запізненням.

5.1.6. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що позивач наразі вживає належних заходів для сплати аліментів та виконання своїх батьківських обов`язків в цій частині.

5.1.7. Щодо доводів відповідача про те, що цей спір ініційовано позивачем лише з метою стягення з відповідача на користь позивача певної суми грошових коштів, суд зазначає наступне.

5.1.8. Так, позов у цій справі не містить будь-яких вимог майнового характеру до відповідача у справі. Крім того, позивач у справи користується послугами адвоката, однак не заявляє вимог щодо відшкодування судових витрат за рахунок відповідача у справі. Представник позивача у справі в судовому засіданні також підкреслив, що позивач наполягає на залишенні понесених судових витрат у справі за ним.

5.1.9. З огляду на викладене, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи відповідача про те, що позивач не бажає спілкування з дитиною, а подання позову до суду було направлено лише на стягнення з відповідача певних грошових сум.

6. ГРАФІК СПІЛКУВАННЯ

6.1. Спілкування на період шкільних занять

6.1.1. Згідно висновку органу опіки та піклування Білокуракинської селищної ради, затвердженої рішенням виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради № 76 від 12.03.2021 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина шляхом його відвідування за місцем проживання дитини протягом 4 вихідних днів щомісяця до кінця поточного навчального року, влітку під час канікул - за місцем проживання батька за обов`язкової попередньої домовленості з матір`ю дитини та бажанням хлопчика.

6.1.2. Суд частково погоджується з наведеним органом опіки та піклування графіком побачень позивача з малолітнім сином, в частині відвідування за місцем проживання дитини протягом 4 вихідних днів щомісяця до кінця навчального року.

6.1.3. Такий графік забезпечить систематичне спілкування та участь батька у вихованні дитини з мінімальними змінами у вже звичному для дитини проживанні разом з матір`ю, в той час, як встановлення вказаного у позовних вимогах графіку - перебування дитини за місцем мешкання батька кожної п`ятниці, суботи та неділі, на думку суду, по-перше, позбавить матір можливості спілкування з дитиною у вихідні дні, по-друге, впровадить непропорційні зміни до звичного життя дитини.

6.2. Спілкування на період шкільних канікул

6.2.1. В той же час, на думку суду, запропонований органами опіки та піклування графік спілкування під час шкільних канікул є суперечливим, оскільки графік спілкування на період зимових канікул не встановлено, а графік спілкування 4 вихідних днів щомісяця влітку під час канікул за місцем проживання батька, на думку суду, не узгоджується із наведеними вище принципом рівності прав та обов`язки щодо участі батьків у вихованні дитини.

6.2.2. Враховуючи тривалість літніх та зимових шкільних канікул, суд вважає, що і побачення позивача з сином в цей період повинні відбуватись більш тривало - літні канікули - 10 днів кожного літнього місяця, а зимові канікули - друга половина канікул.

6.2.3. Такий спосіб участі батька у вихованні дитини не зашкодить їй, а навпаки, повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток та сприятиме налагодженню взаємовідносин дитини з обома батьками одночасно, забезпечуватиме стабільний психоемоційний стан дитини.

6.2.4. При цьому, встановлення вказаного у позовних вимогах графіку - перебування дитини за місцем мешкання батька 1/2 частини шкільних канікул, тобто, зокрема - півтора місяці влітку, по-перше, впровадить непропорційні зміни до звичного життя дитини та зумовить надмірно тривале перебування дитини поза межами її постійного місця проживання та кола спілкування.

6.3. Коло осіб при побаченні з дитиною

6.3.1. Вирішуючи питання про доцільність установлення побачень батька з сином без присутності матері, суд враховує, що орган опіки та піклування у своєму висновку не зазначає про обов`язкову участь матері при спілкуванні батька з дитиною, а також виходить з необхідності уникнення негативного впливу на психоемоційний стан дитини від конфліктів між його батьками. Вік дитини - 9 років, свідчить про досягнення ним певного ступеня розвитку, який, на думку суду, дозволяє йому перебувати окремо від матері за умови належного догляду та піклування зі сторони батька.

6.3.2. Негативний вплив на емоційний стан дитини та її розвиток можуть спричиняти конфлікти, ймовірні між батьками на ґрунті неприязних стосунків, мимовільним свідком яких може стати дитина. З метою уникнення таких факторів - слід установити побачення батька з сином без присутності матері.

6.3.3. Саме такий спосіб участі позивача у вихованні сина дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини.

6.3.4. При цьому, стороною відповідача не доведено, що відсутність матері під час зустрічі з батьком дитини, негативно впливає на фізичний та емоційний стани, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини.

6. ВИСНОВКИ СУДУ

Зважаючи на викладені обставини, враховуючи законодавчо закріплене право батька спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, висновок органу опіки та піклування Білокуракинської селищної ради, виходячи з найкращих інтересів дитини, з метою дотримання розумного балансу участі обох батьків у її вихованні, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі позивача у вихованні його малолітнього сина, шляхом установлення періодичних побачень батька з сином, максимально наблизивши визначення таких дат до висновку органу опіки та піклування.

Врахувавши все вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4 :

а) на час навчального року - шляхом відвідування батьком дитини за місцем проживання дитини без обов`язкової присутності матері за наступним графіком: 4 вихідні дні щомісяця до кінця поточного навчального року;

б) на час шкільних канікул - шляхом перебування дитини за місцем проживання батька без обов`язкової присутності матері за наступним графіком:

- літні канікули - 10 днів кожного літнього місяця,

- зимові канікули - друга половина канікул.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 18.09.2006р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Головко Євген Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 590 від 19.04.2000 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 17.11.2015р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 11.08.2021 року.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О. Титов