КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 755/15775/20

провадження №22-ц/824/9855/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року/суддя Виниченко Л.М./

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 14 136,37 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. та судових витрат у розмірі 17 040,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.05.2019 року о 12 год. 50 хв. по Русанівській набережній, 8/2 відповідач, керуючи автомобілем Хундай, н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, яка рухалась попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2019 р., ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Автомобіль відповідача застраховано в ПрАТ «Європейський страховий альянс» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів АК № 7973719. Згідно наданої інформації ПрАТ «Європейський страховий альянс» від 16.10.19 на заяву ОСОБА_3 від 08.10.19, сума страхового відшкодування склала 11 656, 90 грн. (23 717,29 грн. (вартість ремонту) - 7 329, 01 грн. (фізичний знос) - 2731, 38 грн. (ПДВ) - 2000 грн. (франшиза)). Для визначення розміру збитків позивач звернулась до суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 , яким складено звіт № 4178 від 27.05.2019 р. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Мерседес-Бенц, н. НОМЕР_3 , відповідно якого встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 27 793, 27 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 9 329 грн. 01 коп., моральну шкоду у розмірі 3 000 грн., оплату проведеного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн., судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 7 662 грн., а всього суму 22 031 (двадцять дві тисячі тридцять одна) грн. 81 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. / т. 1 а.с. 187-195/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання судових витрат, зменшивши розмір відшкодування витрат на правову допомогу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що позивач погодилась зі звітом страхової компанії, отримавши страхове відшкодування у розмірі 11 656, 90 грн., не зверталась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» і до суду із заявами стосовно незгоди із його розміром, документів про оплату проведеного ремонту автомобіля для виплати страховиком суми податку на додану вартість. Позивач звернулася до суду про стягнення із відповідача матеріального збитку у межах страхової суми (ліміту відповідальності страховика) за полісом ОСЦПВВНТЗ, посилаючись на зміст звіту про оцінку матеріального збитку, у якому розрахована вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу) та відновлювального ремонту суттєво відрізняються від аналогічних розрахованих сум за наявним у матеріалах справи звітом, складеним на замовлення третьої особи. При цьому, позивач і суд першої інстанції виходив із оціненої за звітами вартості відновлювального ремонту, відтак позивач мала право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат, тому предметом доказування мають бути обставини, що підтверджують оплату вартості відновлювального ремонту. А окрім цього, суд, ухвалюючи заочне рішення, ще й брав до уваги розрахований розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали, який (ПДВ) підлягає стягненню на користь позивача із третьої особи, а не відповідача. Наведене свідчить про існування необхідності доведення реальних розмірів матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу задля встановлення дійсної міри відповідальності третьої особи як страховика відповідальності відповідача за полісом ОСЦПВВНТЗ у межах страхової суми і дійсної міри відповідальності відповідача як боржника у деліктному зобов`язанні, зокрема, шляхом заявлення незалежної судової автотоварознавчої експертизи. Крім того, суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн., незважаючи на те, що позивач, заявляючи такі вимоги, жодним чином не обґрунтовує їх розмір, не наводить і не підтверджує належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факти й обставини, які свідчать про наявність пережитих нею моральних чи фізичних страждань, душевних мук та інших нематеріальних втрат (втрат немайнового характеру). Також вказував, що розмір вартості витрат на професійну правничу допомогу, які були постановлені до стягнення із відповідача є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Більше того, розмір вказаних витрат є неспівмірним із ціною позову.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказував, що відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказував, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, вказував, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , позивачці було завдано моральних та душевних страждань, а також членам її сім`ї котрі знаходились в автомобілі останньої. Оскільки, хвилювання змінили нормальний життєвий уклад та ті обставини, що певний час позивачка втратила можливість користуватися транспортним засобом, який необхідний був для роботи, що додатково створювало дискомфорт для повноцінного життя, розмір стягнення є обґрунтованим. Наголошував також, що обов`язок доведення неспівмірності втрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення розміру витрат відповідачкою та ії представником на професійну правничу допомогу адвоката ОСОБА_3 до суду не подавалося. Водночас, надані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині стягнення витрат на звіт про оцінку у розмірі 1200 грн, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 27 травня 2019 року о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Хундай, н.з. НОМЕР_1 , по Русанівській набережній, 8/2, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача, яка рухалась попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2019 року у справі № 755/9409/19 відповідача ОСОБА_1 , яка порушила пункт 13.1 Правил дорожнього руху, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 119-121).

На момент дорожньо-транспортної пригоди (27.05.2019) цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Хундай, н.з. НОМЕР_1 , була застрахована відповідно Полісу № АК/7973719 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 , та ПрАТ «Європейський страховий альянс», строк дії якого з 22.02.2019 р. до 21.02.2020 р. (а.с. 140).

24.07.2019 р. позивач подавала заяву до ПрАТ «Європейський страховий альянс» про виплату суми страхового відшкодування по страховій справі 1307/19, визначену відповідно до умов ст. ст. 29, 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі розрахунку страховика, у якій вказувала, що на проведенні оцінки, експертизи не наполягає, суму страхового відшкодування погоджує, та повідомляла свої банківські реквізити для перерахування коштів (а.с. 157).

На звернення позивача від 08.10.2019 р. ПрАТ «Європейський страховий альянс» надало відповідь від 16.10.2019 р. з інформацією про те, що вартість матеріального збитку транспортного засобу Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_2 , визначено відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 202-19 від 17.07.2019 р. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, без урахування ПДВ, яка складає 13 656,90 грн., розмір франшизи 2 000 грн. (а.с. 93, 158). У вказаній відповіді ПрАТ «Європейський страховий альянс» просило вважати цей лист підтвердженням прийнятого рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 11 656,90 грн., яке буде перераховане за повідомленими позивачем реквізитами.

ПрАТ «Європейський страховий альянс» (в особі ТОВ «Європейський альянс» на підставі п. 2.1 Договору доручення № 3-09П від 16.01.2009 р.) позивачу ОСОБА_3 перерахувало страхове відшкодування у розмірі 11 656 грн. 90 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2944 від 22.10.2019 р. (а.с. 159-164, 165).

Також встановлено, що на замовлення позивача складено Звіт № 4178 від 27.05.2019 р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складений суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_4 , за висновком якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_2 , становить у розмірі 27 793, 27 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить у розмірі 20 464, 27 грн. (а.с. 98-112).

При цьому у позові зазначено, що фактично позивачем понесені витрати на ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 24 685 грн., на підтвердження чого надано рахунок-фактуру № 0118 від 22.06.2019 р. складену ФОП ОСОБА_6 (а.с. 96).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався ч. 1 ст. 1166 ЦК України, про те, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

За правилами частини 3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За вимогами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Зі змісту полісу № АК/7973719 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.02.2019 р., укладеного між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_1 , убачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза визначена у розмірі 2 000 грн. (а.с. 140).

Страхове відшкодування ПрАТ «Європейський страховий альянс» позивачу виплачувалось на підставі звіту № 202_19_ЕSА про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 17.07.2019 р. складеного ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка», за висновком якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Мерседес-Бенц, н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали становить у розмірі 23 717, 29 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить у розмірі 16 388,28 грн. (а.с. 141-156).

З вказаною оцінкою позивач погодилась, отримавши страхове відшкодування у розмірі 11 656,90 грн.

За нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Крім того, відповідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Встановлено, що позивач не зверталась до ПрАТ «Європейський страховий альянс» і до суду із заявами стосовно незгоди із розміром виплаченого страхового відшкодування та стягненням коштів, також не подавала третій особі документів про оплату проведеного ремонту автомобіля для виплати страховиком суми податку на додану вартість.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму фізичного зносу 7 329,01 грн., розмір якого визначений звітом ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка» (23 717,29 - 16 388,28 грн.) та франшизу у розмірі 2 000 грн., а всього у відшкодування майнової шкоди суму 9 329,01 грн., яка відповідно норм чинного законодавства відшкодовується саме винною особою, а не страховиком.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач, отримавши страхове відшкодування у розмірі 11 656, 90 грн., не зверталась до страхової компанії із заявами стосовно незгоди із його розміром, документів про оплату проведеного ремонту автомобіля для виплати страховиком суми податку на додану вартість не надавала, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що судом першої інстанції враховані у повному обсязі, а тому ПДВ у розмірі 2 731, 38 грн не стягувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем підлягає доведенню реальний розмір матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу задля встановлення дійсної міри відповідальності третьої особи як страховика відповідальності відповідача за полісом ОСЦПВВНТЗ у межах страхової суми і дійсної міри відповідальності відповідача як боржника у деліктному зобов`язанні, зокрема, шляхом заявлення незалежної судової автотоварознавчої експертизи, колегією суддів також відхиляються з огляду на таке.

Судом першої інстанції правомірно взято за основу звіт № 202_19_ЕSА про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 17.07.2019 р. складений ТОВ «Агенція «Експертиза та оцінка».

Звіт №4178 від 27.05.2019 р., не був предметом розгляду при оцінці збитків страховою компанією, оскільки не був поданий позивачем, заперечень щодо виплаченого страхового відшкодування також висловлено не було.

Таким чином, з відповідача, як з винної особи підлягає стягненню частина коштів, яка не відшкодовується страховою компанією відповідно до вимог закону.

Таким чином, суд першої інстанції, з чим погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованих висновків, що у страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс» виник обов`язок з відшкодування майнової шкоди позивачу, що не перевищує суми сто тисяч гривень, за виключенням виплати вартості розміру щодо фізичного зносу пошкоджених вузлів і деталей транспортного засобу, відповідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та франшизи; також на страховика згідно ст. 36 вказаного закону покладено обов`язок щодо виплати суми податку на додану вартість при отриманні документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Крім того, суд першої інстанції, стягуючи 3000 грн у відшкодування моральної шкоди, також вірно керувався нормами ст. 23 ЦК України про те, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції враховуючи суть позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, неможливість у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися транспортним засобом за призначенням через необхідність відновлення автомобіля, що призвело вимушених змін у житті позивача, а також небажання відповідача у добровільному порядку врегулювати спір, що викликало стан хвилювання та напруженого чекання, дійшов обґрунтованих висновків, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, визначивши суму стягнення у 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності понесеної моральної шкоди та відсутності вказівки на те в чому саме вона полягала, колегією суддів відхиляються.

Позивачем вказано, що в результаті неправомірних дій та порушення ПДР України водієм ОСОБА_1 , їй було завдано моральних та душевних страждань, а також членам її сім`ї котрі знаходились в автомобілі останньої. Оскільки, хвилювання змінили нормальний життєвий уклад та ті обставини, що певний час позивачка втратила можливість користуватися транспортним засобом, який необхідний був для роботи, що додатково створювало дискомфорт для повноцінного життя, а отже, апеляційний суд вказує, що розмір стягнення є обґрунтованим.

В частині судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи, апеляційний суд вказує таке.

За нормою частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За складання звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, позивачем сплачено оцінювачу СПД ОСОБА_4 кошти у розмірі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією № 4178 від 30.07.2019 р. (а.с. 94).

Водночас, як вже було зазначено, вказаний звіт судом першої інстанції не враховувався при розгляді справи, а тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення витрат по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи.

В частині щодо суми стягнення, ухваленої судом першої інстанції, на правову допомогу, апеляційний суд погоджується з висновками, викладеними судом першої інстанції.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позову додано: Договір про надання правничої допомоги від 15.05.2020 р., укладений між адвокатом Семенко Б.М. та позивачем, пунктами 8.1, 8.2 якого сторонами визначено обсяг робіт адвоката та вартість 1 години роботи адвоката - 1000 грн., загальна вартість договору складає 15 000 грн.;Акт приймання-передачу наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2020 р. та квитанція № 11 від 05.06.2020 року адвоката Семенко Б.М. про отримання від ОСОБА_3 гонорару у розмірі 15 000 грн. (а.с. 85-91).

Позивачем до стягнення була заявлена ціна позову у розмірі 24 136,37 грн. При цьому судом частково задоволено позовні вимоги на загальну суму 12 329,01 грн. (9 329,01 + 3 000), що становить 51,08 % ціни позову. За таких обставин з відповідача на користь позивача судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 7 662 грн. (15 000 : 100 х 51,08).

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір вартості витрат на професійну правничу допомогу, які були постановлені до стягнення із відповідача є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, неспівмірні із ціною позову, колегією суддів апеляційної суду відхиляються, оскільки обов`язок доведення неспівмірності втрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Клопотання про зменшення розміру витрат до суду першої інстанції не подавалося, а доводи апеляційної скарги не містять конкретики, водночас, надані документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, апеляційну скаргу задоволено на 5,7%, а тому стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає 72 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів за оплату проведеного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 200 грн, відмовивши у вказаній вимозі.

В іншій частині заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_3 / місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 /сімдесят дві/ гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: