РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року

м. Рівне

Справа № 563/1346/19

Провадження № 22-ц/4815/37/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Загородько Н.А.

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , адвокат Сермяга Д.А., адвокат Уварова Ю.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лендком Симонів» про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Лендком Симонів" про розірвання договорів оренди землі, стягнення заборгованості та інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.08.2015 року між її матір`ю, ОСОБА_2 , та ТОВ "Лендком Симонів" були укладені договори оренди земельних ділянок, що знаходяться на території Головницької сільської ради. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після її смерті позивач успадкувала земельні ділянки, отже, є правонаступником орендодавця і всі права та обов`язки орендодавця перейшли до неї. Від моменту укладання Договорів оренди по день звернення до суду, ні матері за час її життя, ні позивачці (правонаступнику), ТОВ "Лендком Симонів" жодного разу не сплатило в грошовій чи в натуральній формі орендну плату. Просить стягнути з відповідача заборгованість, згідно Договорів оренди від 25.08.2015 року в розмірі 6689 грн. 69 коп., розірвати вищевказані договори та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю "Лендком Симонів" на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 6 689 (шість тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 69 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що з 15 жовтня 2016 року відповідач мав змогу, знаючи про смерть орендодавця, дізнатися інформацію про нового власника, звернувшись із відповідною заявою до ДРРП в якому відкрита та доступна інформація про власників земельних ділянок.

Крім того, відповідач більш як чотири роки не сплачував орендну плату за користування земельними ділянками, що свідчить по систематичне порушення умов договору.

Також зазначає, що вона неодноразово вживала заходів щодо повідомлення відповідача про те, що вона є правонаступником.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року в частині відмови у розірванні договорів оренди від 25.08.2015 року скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовну вимогу щодо розірвання договорів оренди.

В поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник ТОВ "Лендком Симонів" зазначив, що наприкінці 2019 року директор товариства спілкувалась з ОСОБА_1 щодо мирного врегулювання спору, проте позивачка від отримання орендної плати відмовилась, повідомивши, що має намір судитися. На її думку, позивач цілеспрямовано відмовлялась від отримання орендної плати аби мати підстави для розірвання договорів оренди. Жодної інформації про правонаступника у товариства не було, ні адреси проживання, ні контактних даних.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 та її адвокат Сермяга Д.А. в судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ТОВ "Лендком Симонів" адвокат Уварова Ю.В. в порядку відеоконфереції просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення оскаржується лише в частині відмови в розірванні договорів оренди.

З матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Лендком Симонів", як орендарем, було укладено договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:006:0109), площею 0,9176 га, та договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер :04:004:0675), площею 0,1530 га строком на 7 (сім) років.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 набула права власності на земельні ділянки 15 жовтня 2016 року (після отримання свідоцтв про право на спадщину та державної реєстрації права власності на земельні ділянки), а отже, саме з 15 жовтня 2016 у позивача виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати (а.с. 10).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» ч.1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 9 Договорів оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки ділянки в рік у грошовій формі, за згодою сторін орендна плата може бути виплачена в натуральній формі.

У пункті 8 договору оренди землі від 25.09.2015 року сторонами обумовлено строк його дії 7 років, та зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Судом встановлено, що орендна плата позивачу не була виплачена, оскільки у орендаря відсутні дані про нового власника земельних ділянок, тобто орендар був позбавлений можливості сплатити орендну плату у встановлений договорами строк і відповідно відсутня обставина систематичної несплати орендної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять даних про своєчасне повідомлення відповідача про зміну власника земельної ділянки, не надано реквізитів для сплати орендної плати.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2021 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків