У х в а л а

31 березня 2021 року

м. Київ

справа № 520/5012/19

провадження № 61-17387 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції, треті особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Вектор Плюс», про визнання незаконним та скасування зведеного виконавчого провадження, скасування арешту рухомого та нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди,

В с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, яку в подальшому уточнював, до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції (далі - Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ) про визнання незаконним та скасування зведеного виконавчого провадження, скасування арешту рухомого та нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди, треті особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк»).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року залишено без змін.

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року. Повний текст рішення суду апеляційної інстанції складений 19 жовтня 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 21 грудня 2020 року, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме, для надання обґрунтованої заяви з іншими підставами для поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів, а також належним чином оформленої за змістом касаційної скарги із зазначенням у ній (крім іншого) чітко та належним чином підстави (підстав) касаційного оскарження , визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 листопада 2020 року, ОСОБА_1 надіслав належним чином оформлену за змістом касаційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що він пропустив цей строк з поважних причин. У клопотанні зазначає, що він отримав копію постанови Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року 18 листопада 2020 року в Київському районному суді м. Одеси особисто, та на підтвердження своїх аргументів надає заяву від 20 жовтня 2020 року про звернення його до суду для отримання копій рішень.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Повний текст постанови апеляційного суду виготовлено 19 жовтня 2020 року, тобто, відповідно до статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження цього судового рішення закінчився 18 листопада 2020 року, однак касаційна скарга надіслана заявником до Верховного Суду лише 19 листопада 2020 року.

ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення цього строку, з посиланням на те, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції отримано ним 18 листопада 2020 року, надавши копію відповідної розписки.

Із наданої копії розписки про отримання оскаржуваної постанови не вбачається можливим встановити її фактичну наявність у матеріалах справи № 520/5012/19, а тому даний документ належним чином не підтверджує дійсне отримання ОСОБА_1 постанови Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року саме 18 листопада 2020 року.

Разом з тим, у касаційній скарзі не зазначено інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про неможливість чи наявність перешкод у заявника своєчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення.

Таким чином, вимоги ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2020 року належним чином виконані не були.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень, а також підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Положення аналогічного змісту містить також частина третя статті 393 ЦПК України.

Оскільки, зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року є неповажними, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 393, пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції, треті особи: публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Вектор Плюс», про визнання незаконним та скасування зведеного виконавчого провадження, скасування арешту рухомого та нерухомого майна, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук