Ухвала

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 199/381/17-ц

провадження № 61-558св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Колективного підприємства «Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання права користування житловим приміщенням, за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Колективного підприємства «Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання права користування житловим приміщенням.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним ордер від 19 травня 2016 року серії А № 135, виданий Колективним підприємством «Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич» ОСОБА_2 на право зайняття жилої площі в гуртожитку на АДРЕСА_1 , розміром 21 кв. м, у відособлене користування.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року в частині визнання недійсним ордеру від 19 травня 2016 року серії А № 135, виданий Колективним підприємством «Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич» ОСОБА_2 на право зайняття жилої площі в гуртожитку на АДРЕСА_1 , розміром 21 кв. м, у відособлене користування скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху для надання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року і витребувано із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськацивільну справу № 199/381/17.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для розгляду питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2020 рокупоновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року і відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Колективного підприємства «Дніпропетровська виробничо-торгівельна фірма «Славутич», третя особа - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про визнання ордеру недійсним та визнання права користування житловим приміщенням призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець