Ухвала

04 серпня 2021року

м. Київ

справа № 757/15333/15-ц

провадження № 61-22611св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження) касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року в складі колегії суддів: Савченка С. І., Верланова С. М., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати недійсними: кредитний договір, укладений 20 лютого 2008 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», договір поруки, укладений 20 лютого 2008 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», договір іпотеки, укладений 20 лютого 2008 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 30 серпня 2012 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» тастягнути з банку на його користь 662 876, 98 грн завданих збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що умови укладеного 20 лютого 2008 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного договору суперечать низці нормативно-правових актів та порушують його права як поручителя за цим договором.

Зокрема, перед укладенням договору банк не надав повної інформації по кредиту, а позичальник і поручитель не надали письмового підтвердження про ознайомлення з цією інформацією, договір не містить детального розпису загальної сукупної вартості кредиту, банк незаконно отримав комісію за надання кредиту, а умова про її сплату є несправедливою і потягла невірне визначення процентів у бік збільшення, банк не попередив про валютні ризики та про відсутність у банку індивідуальної ліцензії на валютні операції. Банк включив до договору умови, які є несправедливими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику і поручителю, що свідчить про нечесну підприємницьку практику, яка заборонена статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та про недійсність такого правочину.

Вказував, за результатами проведення переговорів 30 серпня 2012 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, однак банк оцінив вартість квартири у меншому розмірі, ніж була досягнута між ними домовленість, а надати квартиру йому в оренду взагалі відмовив, що є шахрайством. Вказаний у цьому договорі розмір боргового зобов`язання 113 669, 65 доларів США є невірним, фактично борг становить 46 783 долари США, що свідчить про несправедливість істотних умов договору, його укладення внаслідок обману та є підставою для визнання недійсним. Окрім того, договір про задоволення вимог іпотекодержателя є недійсним, так як ще до моменту укладання договору порука припинилася на підставі статті 559 ЦК України, бо розмір основного зобов`язання без його згоди змінився, що потягло збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя.

Також зазначав, що внаслідок обману з боку банку він 30 серпня 2012 року підписав договір про задоволення вимог іпотекодержателя, де визначений сторонами розмір боргу складає 908 561, 51 грн. Незаконними діями банку, який на підставі цього договору провів відчуження квартири за заниженою ціною, йому спричинена матеріальна шкода у розмірі 331 438,49 грн. Відповідно до частини другої статті 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман відшкодовує збитки у подвійному розмірі, який становить 662 876, 98 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. При цьому суд врахував відсутність доказів протиправності діяння чи бездіяння відповідача та вчинення дій сторонами за власним переконанням та на власний ризик.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував предмет спору в даній справі, не встановив обставин, що мають значення для справи в контексті позовних вимог, та не визначив відповідні до них правовідносини.

Разом з тим, переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору з підстав, передбачених статтею 227 ЦК України, а саме відсутності у відповідача індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу для здійснення таких операцій задоволенню не підлягають як такі, що не ґрунтуються на законі. Також апеляційний суд не вбачав підстав для визнання недійсним кредитного договору на підставі статті 230 ЦК України, оскільки видача кредиту у валюті - доларах США та можливі коливання курсу не є уведенням в оману.

Окрім цього, позивач не довівпорушення з боку відповідача положень статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не довів, що при укладенні кредитного договору з боку банку мало місце здійснення нечесної підприємницької практики чи несправедливість умов. При цьому чинне на час укладення кредитного договору законодавство не містило заборони банкам встановлювати в договорі комісію у якості плати за надані послуги, а лише містило заборону встановлювати платежі, за дії, які не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене апеляційний суд вважав, що відсутні підстави для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору та, відповідно,відсутні підстави для визнання недійсними з наведених позивачем мотивів забезпечувальних договорів поруки та іпотеки.

Окрім цього не знайшли свого підтвердження при розгляді справи наведені позивачем обставини щодо визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у зв`язку з чим підстав для визнання його недійсним, як і відшкодування збитків у подвійному розмірі, апеляційний суду не вбачав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними кредитний договір № від 20 лютого 2008 року, договір поруки № від 20 лютого 2008 року, договір іпотеки від 20 лютого 2008 року та договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30 серпня 2012 року.

В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу та статтю 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вказує, що на території України безготівкових доларів США фізично не існує й бути не може, а тому висновок апеляційного суду про те, що надання позивачу кредиту відбулося у безготівковій формі шляхом зарахування банком іноземної валюти на її поточний рахунок є помилковим. Відповідно, неправильним є висновок суду про відсутність підстав для визнання кредитного та супутніх з ним договорів недійсними.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Печерського районного суду міста Києва.

23 січня 2020 року справа № 757/15333/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 березня 2021 року справу № 496/3134/19, провадження № 61-974св21, за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 02 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

27 квітня 2021 року справа прийнята Великою Палатою Верховного Суду до розгляду (провадження № 14-44цс21).

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 496/3134/19 (провадження № 61-974св21).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа в подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження в справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19 (провадження № 61-974св21).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 757/15333/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - ОСОБА_2 про визнання недійсними договору споживчого кредиту, договору поруки, договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя та відшкодування збитків до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 496/3134/19 (провадження № 61-974св21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков М. Ю. Тітов