Справа № 523/3097/21
Провадження №4-с/523/46/21
У Х В А Л А

"30" березня 2021 р.

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря Сирф Ю.В.,

представника скаржника Житлово-Будівельного кооперативу «Жовтневий-30» - адвоката Самборської Н.П.,

державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Одеси цивільну справу за скаргою Житлово-Будівельного кооперативу «Жовтневий-30» на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4954/20, про визнання незаконними дій, скасування повідомлення про повернення виконавчого документа, зобов`язання відновити виконавче провадження, винести постанову про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

19.02.2021 року Житлово-Будівельний кооператив «Жовтневий-30» звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4954/20, якою просить:

- визнати незаконними дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо винесення повідомлення від 28.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/4954/20;

- скасувати повідомлення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо винесення повідомлення від 28.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/4954/20;

- зобов`язати Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: відновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеса у справі № 523/4954/20; винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020; вчинити всі інші дії, передбачені законодавством дії щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м.Одеса у справі № 523/4954/20;

- стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код юридичної особи 41405290, адреса: 65102, місто Одеса, вулиця 1-а Сортувальна, 36-г) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» (Ідентифікаційний код юридичної особи 20994764, адреса: 65000, місто Одеса, вулиця Академіка Сахарова, 42, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 328704) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Обґрунтовує скаргу заявник тим, що 09.02.2021 року ЖБК «Жовтневий» отримав Повідомлення №2772 від 28.01.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, складене та засвідчене Державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пєрковою Л.В. Підставою повернення виконавчого документа державним виконавцем зазначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.6 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта та відсутня дата народження. Заявник вважає дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, щодо не відкриття виконавчого провадження неправомірними, а повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного коду, дати народження боржника у рішенні суду, судовому наказі, державний виконавець може самостійно звернутись до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер боржника, та до інших органів з метою з`ясування дати народження, а тому відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника, дати народження, не є підставою для його повернення без прийняття до виконання.

Представник скаржника Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» - адвокат Самборська Н.П., з`явившись до судового засідання, підтримала заявлену скаргу у повному обсязі, просила її задовольнити. Обґрунтовуючи законність вимог скаржника, посилалась на висновки ВСУ з розгляду аналогічних спорів.

Державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Перкова Л.В., з`явившись до судового засідання, заперечувала проти задоволення скарги. Пояснила, що її дії та Повідомлення №2772 від 28.01.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відповідають п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначила, що за відсутності дати народження боржника, вона позбавлена можливості відкрити виконавче провадження, а відповідно і вчинити усі інші виконавчі дії.

Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечив явку свого представника до судового засідання, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Надав суду відзив на скаргу, зі змісту якого вбачається, що Відділ вважає дії та Повідомлення №2772 від 28.01.2021 державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання такими, що відповідають п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначає, що скаржником не надано доказів звернення до суду для приведення документа у відповідність до вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Враховуючи необхідність дотримання встановленого ч.1 ст. 450 ЦПК України десятиденного строку розгляду скарги, достатність матеріалів для прийняття рішення по скарзі, суд прийшов до висновків про можливість розгляду скарги без участі боржника.

Дослідивши матеріали скарги та подані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судовим наказом Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2020 року по справі № 523/4954/20: стягнуто з ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ЖБК «Жовтневий-30» (65123, м.Одеса, вул. Ак.Сахарова 42, ) борг на загальну суму 19788,91 гривень, який складається з наступного: заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання у розмірі 14395,75 гривень, за період з травня 2018 року по березень 2020 року, три відсотки річних у розмірі 792,75 гривень та інфляційні витрати у розмірі 4600,41 гривня та судовий збір у розмірі 210,20 гривень. Наказ набрав законної сили 07 серпня 2020 року.

Повідомленням від 28.01.2021 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пєрковою Людмилою Володимирівною повернуто виконавчий документ судовий наказ №523/4954/20, виданий 30.09.2020 Суворовським районним судом м. Одеси, без прийняття до виконання, на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», з причин відсутності реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта та відсутності дати народження).

За правилом частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За викладених обставин, суд дійшов висновків, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника, не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

В свою чергу, відсутність у виконавчому документі будь-якої інформації щодо боржника, зокрема, дати народження, паспортних даних не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведений вище висновок суду зроблений із урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 761/20750/13-ц (провадження № 61-21778св19), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

При цьому, до доводів державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо неможливості зробити запити до відповідних установ, суд відносить критично, оскільки виконавцем до суду не надано жодних доказів намагання реалізації державним виконавцем пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, суд дійшов висновків щодо необхідності задоволення скарги Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» в частині визнання незаконними дій та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В свою чергу, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» в частині зобов`язання Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: відновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеса у справі № 523/4954/20; винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020; вчинити всі інші передбачені законодавством дії щодо примусового виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м.Одеса у справі № 523/4954/20.

Згідно ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

За викладених обставин, відновлення відповідного виконавчого провадження за наслідками визнання неправомірним повернення виконавчого документа стягувачеві, врегульовано ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає відповідний порядок вчинення таких дій, тому суд при розгляді скарг на дії (рішення) органу державної виконавчої служби не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Судом встановлено, що 28 грудня 2020 року між Житлово-будівельним кооперативом «Жовтневий-30» та адвокатом Самборською Надією Петрівною був укладений договір про надання правової допомоги № КЖ-09.

Додатковою угодою від 12 лютого 2021 року до договору про надання правової допомоги №КЖ-09 від 28.12.2020 року визначено види та вартість правової допомоги щодо примусового виконання судового наказу Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/4954/20 від 05 травня 2020 року про стягнення с ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять розрахунок витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги на виконання Додаткової угоди від 12 лютого 2021 року та договору про надання правової допомоги №КЖ-09 від 28.12.2020 року.

Актом приймання-передачі від 16.02.2021 року підтверджується прийняття робіт за Додатковою угодою від 12 лютого 2021 року та за договором про надання правової допомоги №КЖ-09 від 28.12.2020 року.

Платіжним дорученням №765 від 16.02.2021 року підтверджується оплата Житлово-будівельним кооперативом «Жовтневий-30» на користь ФОП ОСОБА_2 суми в розмірі 1000 гривень за підготовку та направлення скарги до Суворовського районного суду м.Одеси на дії державного виконавця, по виконанню наказу про стягнення з ОСОБА_1 .В заборгованості.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2339 ві 14.09.2012 року, виданого ОСОБА_2 , відповідно до ЗУ «Про адвокатуру», що підтверджує статус представника скаржника як адвоката.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що представником скаржника адвокатом Самборською Н.П. підтверджені та доведені належними та допустимими доказами понесені судові витрати по цій справі - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень. Зокрема, наданий договір про надання правової допомоги, акт приймання - передачі наданих послуг, документи що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, які оформлені у встановленому законом порядку (платіжне доручення), попередній розрахунок таких витрат наданий в строки встановлені ч.1 ст. 134 ЦПК України.

Під-час розгляду справи заінтересованими особами не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що виключає можливість суду на зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 263, 315, 316, ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо виконання судового наказу, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі № 523/4954/20, про визнання незаконними дій, скасування повідомлення про повернення виконавчого документа, зобов`язання відновити виконавче провадження, винести постанову про відкриття виконавчого провадження задовольнити частково.

Визнати незаконними дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо винесення повідомлення від 28.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/4954/20.

Скасувати повідомлення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції Перкової Л.В. щодо винесення повідомлення від 28.01.2021 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання судового наказу від 05.05.2020, виданого Суворовським районним судом м. Одеси у справі №523/4954/20;

Стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ідентифікаційний код юридичної особи 41405290, адреса: 65102, місто Одеса, вулиця 1-а Сортувальна, 36-г) на користь Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-30» (Ідентифікаційний код юридичної особи 20994764, адреса: 65000, місто Одеса, вулиця Академіка Сахарова, 42, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 328704) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 05.04.2021р.

Суддя: К.О. Далеко