АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року

м. Чернівці

справа № 713/1126/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк І.Б.

секретар Паучек І.І.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2021 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Кибич І.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5 500 Євро, що становить 157 520 гривень в рахунок відшкодування збитків.

Посилався на те, що у 2017 році ОСОБА_2 провів роботи із встановлення альтернативної системи опалення «CARBOX Eco» в квартирі, яка належить позивачу та такі роботи були оплачені в розмірі 5 500 Євро. Після встановлення, дана система виявилась непридатною для використання та такою, що не працює взагалі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2021 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів щодо укладення між сторонами у належній письмовій формі договору підряду із встановлення альтернативної системи опалення «CARBOX Eco», у зв`язку з чим неможливо встановити дійсні правовідносини між сторонами, виконання робіт, їх вартість, відповідність нормам і стандартам експлуатації, період використання, стан спірної опалювальної системи на момент звернення до суду, та наявність або відсутність між ними домовленості щодо істотних умов договору, оплату коштів в сумі 5500 Євро за виконану роботу, прийняття виконаної роботи, та повідомлення відповідача про виявлені недоліки роботи системи.

Позивачем не надано належних допустимих доказів спричинення збитків (майнових втрат) відповідачем ОСОБА_2 , причинно-наслідковий зв`язок між діями та майновою втратою, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що дії ОСОБА_2 щодо неналежним чином виконаної роботи з установки системи опалення порушують права та інтереси ОСОБА_1 , оскільки останньому було завдано майнової шкоди.

Судом першої інстанції не враховано, що укладення договору підряду підтверджується показаннями свідків та позивача.

Позивач протягом 2017-2020 років намагався мирно врегулювати проблему. 11 березня 2021 року позивач надіслав відповідачу претензію на яку останній не відповів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №79273841 від 31 січня 2017 року (а.с.7).

11 березня 2020 року ОСОБА_2 ОСОБА_1 була направлена поштою претензія №1, яка була отримана відповідачем 16 березня 2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №528 (а.с.9).

З претензії, яка адресована ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 просить відшкодувати збитки в розмірі 157 520 гривень, за встановлення альтернативної системи опалення «CARBOX Eco», яка виявилась непридатною для використання та такою, що не працює.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Так, згідно частини 4 статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно пункту 3 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що підставою для відмови в позові є та обставина, що суд не може встановити правовідносини, які виникли між сторонами.

Згідно пунктів 3, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

З огляду на вказане встановлення правовідносин, які виникли між сторонами є обов`язком суду та не може бути підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору підряду.

Однак суд першої інстанції помилково в своєму рішення послався на показання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та надав їм оцінку.

Також апеляційний суд вважає помилковим аргумент апеляційної скарги про те, що факт укладення договору підряду позивач може доводити показаннями свідків, виходячи з наступного.

Так, згідно частини 1 статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. При цьому випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо в частині другій статті 937 ЦК України та частині третій статті 949 ЦК України.

В пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, №2 зазначається, виходячи зі змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

З позовної заяви вбачається, що позивач стверджує, що між сторонами був укладений договір підряду на суму 5500 Євро, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а тому такий договір належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За таких обставин належним доказом укладення договору підряду між сторонами, враховуючи його ціну, є документ, в якому зафіксований зміст такого договору підряду, підписаний сторонами.

Показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не є належними та допустимими доказами, що підтверджують факт вчинення та виконання зобов`язань за договором.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, які Верховний Суд виклав у постанові від 6 грудня 2018 року у справі №303/3113/16-ц, від 2 вересня 2020 року у справі №569/24347/18.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не уклали у письмовій формі договір підряду на виконання робіт по встановленню в квартирі позивача системи опалення.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції заперечувала факт укладення договору підряду.

Не може бути достатнім доказом укладення договору підряду між сторонами претензія №1, яка була надіслана відповідачу ОСОБА_2 , оскільки такий документ складений позивачем в односторонньому порядку та відповідач відповіді на вказану претензію не надав.

Інших письмових доказів на укладення між сторонами договору підряду позивачем не надано.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (шкоди) суду необхідно з`ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, ступінь вини боржника.

За відсутності доказів щодо укладення між сторонами договору підряду відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання такого договору.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10 серпня 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

І.Б. Перепелюк