ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 641/7612/16-ц

провадження № 22-з/818/293/21

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Яровенко Ольги Юріївни про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі , визнання права власності , припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , правонаступниками яких є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі, визнання права власності , припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Перерозподілено частки у праві спільної часткової власності співвласників у житловому будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Визнано за позивачами право власності на 71/100 частин будинку за вищевказаною адресою. Визнано за ОСОБА_1 29/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Виділено в натурі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спільну сумісну власність 71/100 частин спірного будинку, а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв. м. та літ. 1-4 площею 13,2 кв. м.; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв. м. та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв. м.; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв. м.; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв. м.; житлових кімнат літ. 3-3 площею 12,5 кв. м. та літ. 3-4 площею 19,6 кв. м.; підсобних приміщень літ. 3-5 площею 8,5 кв. м. та літ. 3-6 площею 5,5 кв. м.; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі № 6, № 9, № 10. Визнано за позивачами право спільної сумісної власності на ці житлові кімнати та надвірні споруди. Припинено право спільної часткової власності на ј частини вказаного будинку, що належать позивачам. Виділено в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв.м. Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м.; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м. Границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором в додатку № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса. Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 9 977 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в загальному розмірі 7343,62 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року абзац десятий резолютивної частини постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року викладено в такій редакції: «Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м. на відстані 2,00 м. від житлового будинку літ. «Е-1»; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м.

Постановою Верховного суду від 25 березня 2020 року постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року - змінено. Відмовити у задоволенні позову з мотивів цієї постанови.

23 липня 2021 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Яровенко Ольгою Юріївною поштою подане до суду клопотання про стягнення судових витрат у справі; просила суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 400 грн., а також судовий збір у розмірі 7 084 грн., який був сплачений при подачі касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року.

ОСОБА_3 подала до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, просила зменшити стягнення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, які підлягають розподілу між сторонами до 4 220 грн. на користь ОСОБА_1 .

Обговоривши доводи клопотання, судова колегія вважає, що клопотання підлягає задоволенню, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Судом встановлено, що 22 березня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Корт Райдер» в особі керуючого партнера Прокопченко Карини Артурівни було укладено договір про надання правової допомоги.

За умовами вказаного договору Об`єднання за завданням клієнта зобов`язувалося надавати відповідачці правову допомогу, необхідну для представництва та захисту інтересів клієнта під час розгляду судом справи №641/7612/16-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі , визнання права власності , припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою

Пунктом 5 договору сторони погодили порядок розрахунків.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, 18 серпня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Прокопченко Сергій Валерійович подав до суду клопотання про стягнення судових витрат, зазначив, що протягом розгляду вказаної справи відповідачка понесла судові витрати, які в суді першої інстанції склали 13 360 грн., в суді апеляційної інстанції у період з 27.09.2018 року по 16.01.2019 року у розмірі 5 600 грн., в суді касаційної інстанції - у розмірі 8 000 грн. Попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 при повторному перегляді справи судом апеляційної інстанції складає 7 440 грн. (а.с.57-58 т.6).

З матеріалів справи убачається, що згідно квитанції від 22.03.2018 року та квитанції від 27.07.2018 року відповідачкою сплачені витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції на загальну суму 13 360 грн.

12 листопада 2018 року ОСОБА_1 за послуги адвоката, надані у суді апеляційної інстанції за період з 27.09.2018 року по 16.01.2019 року також сплатила 5 600 грн. (а.с.59 т.6).

Згідно квитанції від 20.03.2019 року відповідачкою сплачені витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді касаційної інстанції у розмірі 8 000 грн. (а.с.67 т.5).

При повторному перегляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу у розмірі 7440 грн. (а.с.3,6-7 т.7).

Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Матеріали справи свідчать про те, що справа за вищевказаним позовом перебуває в провадженні суду з вересня 2016 року. У березні 2018 року відповідачка ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги. Згідно актів приймання-передачі наданих послуг по договору від 22.03.2018 року убачається, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 34 400 грн. включають в себе участь адвоката у чисельних судових засіданнях, консультації клієнта, підготовка відзивів, заперечень на позов, збирання доказів, подання касаційної скарги, тощо.

З огляду на вказане та на те, що заявлені витрати (34 400 грн.) є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, - колегія суддів, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 400 грн., тобто по 17 200 грн. з кожного.

Вказана сума витрат на правову допомогу є обгрунтована, доведена та співмірна.

Клопотання ОСОБА_3 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 220 грн. колегія суддів не приймає до уваги, оскільки підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу не вбачається.

Крім того вимоги про стягнення з позивачів на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 7 084 грн. також підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи убачається, що при подачі касаційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 7084 грн. (а.с.63 т.5).

З урахуванням того, що постановою Харківського апеляційного суду від 20 липня 2021 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року - змінено та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з мотивів цієї постанови, наявні підстави для стягнення з позивачів на користь відповідачки понесені останньою судові витрати.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Яровенко Ольги Юріївни - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 400 грн., тобто по 17 200 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7 084 грн., тобто по 3 542 грн. з кожного.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 17.08.2021 року.