Провадження №22-ц/812/1630/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу №479/528/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сулимою Вадимом Володимировичем, на ухвалу, яку постановив Кривоозерський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Репушевської Олени Віталіївни у приміщенні цього суду 12 липня 2021 року, повний текст якої складений того ж дня, за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області,

в с т а н о в и л а :

У червні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сулиму В.В. звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 13 січня 2019 року позивач став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Того ж дня працівниками Миколаївського районного відділу поліції Очаківського районного відділу поліції Головного управління поліції Миколаївської області було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. За наслідками розгляду цього протоколу постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09 грудня 2020 року, яка залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2021 року, провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Посилаючись на те, що здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, а також, що у зв`язку із здійсненням відносно нього адміністративного провадження, йому завдано моральної шкоди, позивач просив стягнути у відшкодування такої шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду 147200 грн.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, який рахується з дня вручення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою цього ж суду від 12 липня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачу .

Остання ухвала мотивована тим, що позивачем вимоги ухвали суду від 01 липня 2021 року щодо усунення недоліків позовної заяви виконані не в повному обсязі: представником позивача Сулимою В.В. подано заяву про усунення недоліків, до якої надано лише ордер серія ВЕ №1042851В, а також у заяві зазначено, що позивач має бути звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Також суд зауважив, що ухвала в частині визначення розміру судових витрат могла бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги. Станом на 12 липня 2021 року ухвала в частині визначення розміру судових витрат позивачем не оскаржена.

Тому суд вважав, оскільки позивачем у строк, встановлений судом ухвалою від 01 липня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, не в повному обсязі усунуті недоліки позовної заяви, є передбачені частиною 3 статті 185 ЦПК України підстави для повернення позовної заяви позивачеві.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 12 липня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що помилковим є повернення позивачеві позовної заяви через несплату судового збору, оскільки в силу положень пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. За таких обставин повернення позивачу позовної заяви не ґрунтується на вимогах закону та накладає на позивача надмірний фінансовий тягар та обмежує його право на доступ до суду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Статтею 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень ст. 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що є підстави, визначені частиною 3 статтею 185 ЦПК України, для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем в повному обсязі вимоги, викладені судом в ухвалі від 12 травня 2020 року, не були виконані, а саме - позивачем не сплачений судовий збір.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд включає, насамперед, принцип доступу до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

В силу частини 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд в ухвалі від 01 липня 2021 року зазначив наступні недоліки: позовну заяву від імені позивача підписано адвокатом Сулимою В.В., який на підтвердження своїх на надав документи визначені частиною 4 статті 62 ЦПК України, тобто довіреність або ордер, а також не надано доказів сплати судового збору за ставками, визначеними Законом України «Про судовий збір».

Постановляючи оскаржувану ухвалу та повертаючи позовну заяву позивачеві, суд виходив з того, що позивачем не виконано в повному обсязі вимоги ухвали від 01 липня 2021 р., а саме: не оплачено судовий збір.

Вирішуючи питання відповідності оскаржуваної ухвали вимогам закону, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя згідно статей 175, 177, 185-187 ЦПК України перевіряє, чи має особа відповідно до ст. 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся з позовом про стягнення моральної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних, на його думку, дій працівників органів поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тобто спір у справі, яка переглядається, виник щодо відшкодування шкоди, заподіяної службовими особами органу державної влади.

Порядок оплати судового збору, його розмір, підстави повернення і звільнення від його сплати визначаються Законом України «Про судовий збір», згідно із пунктом 13 частини 2 статті 3 якого за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється.

За такого ОСОБА_1 , звертаючись із позовною заявою не мав сплачувати судовий збір, а тому суд першої інстанції помилково з цих підстав залишив позовну заяву без руху, а в подальшому безпідставно повернув її позивачеві.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала є помилковою, оскільки суд припустився порушення норм процесуального права, й підлягає відповідно до вимог пункту 4 статті 379 ЦПК України скасуванню, а справа - поверненню до суду для продовження розгляду.

З огляду на положення статті 141 ЦПК України, результати розгляду апеляційної скарги, за якими апеляційним судом нове рішення по справі не приймалось та не змінювалось відсутні підстави для розподілу судових витрат, який слід провести за наслідками розгляду справи.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сулимою Вадимом Володимировичем, задовольнити.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 12 липня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Миколаївській області повернути до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

__________________________________________

Повний текст постанови виготовлений 17 серпня 2021 року