Суддя Черняк В. Г.
Справа № 644/1861/21
Провадження № 2/644/1488/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Харків.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Черняка В.Г.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шеремет К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки виплати належних при звільненні сум,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДП «Завод «Електроважмаш» в якому, просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку у загальному розмірі 41 749,54 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні по день фактичного розрахунку. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що з 25.09.2006 року по 29.10.2020 року позивач працювала в ДП «Завод «Електроважмаш» на посаді машиніста крана 4-го розряду. 29.10.2020 року позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» не провів повний розрахунок з позивачем, не виплатив заробітну плату за вересень, жовтень 2020 року, крім того відповідачем не виплачено позивачу належні до виплати при звільненні суми, всього сума заборгованості підприємства перед позивачем складає 41 749,54 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.03.2021 року провадження по справі відкрито, ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

30.04.2021 року представником відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що 03.03.2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано частину заборгованості із заробітної плати в розмірі 10 437,39 грн., 16.03.2021 року було перераховано 10 959, 25 грн., 23.03.2021 року 20 352, 90 грн. Таким чином, заборгованість із невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку ДП «Завод «Електроважмаш» перед ОСОБА_1 відсутня. Тому, представник відповідача, в цій частині позову просив закрити провадження по справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Крім того, представник відповідача посилається на те, що в позовній заяві не проведено розрахунку ні середньомісячної заробітної плати, ні середньоденної, ні кількості днів прострочення виплати, що виключає можливість суду перевірити такі розрахунки та є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог.

12.07.2021 року позивач ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що 03.03.2021 року на її розрахунковий рахунок було перераховано частину заборгованості із заробітної плати в розмірі 10 437,39 грн., 16.03.2021 року було перераховано 10 959, 25 грн., 23.03.2021 року 20 352, 90 грн. Таким чином, заборгованість із невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку ДП «Завод «Електроважмаш» перед ОСОБА_1 відсутня. Тому позивач просить стягнути із відповідача тільки середній заробіток за період затримки виплати належних при звільненні сум, за весь час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку, що складає 98 986 грн. 24 коп. Позивачем ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві проведено розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні, за період з 29 жовтня 2020 року по 23 березня 2021 року, тобто по день фактичного розрахунку, який за розрахунком позивача склав 98 986 грн. 24 коп., та розрахований наступним чином: 4 місяці 23 днів (кількість місяців та днів затримки виплати заробітної плати) х 20 874 грн. 77 коп. ( середній заробіток).

20.07.2021 року представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» надав суду відзив на уточнену позовну заяву, в якому зазначив, що механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. При цьому слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Крім того, представник відповідача вказав, що позивачем було проведено невірний розрахунок розміру середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати за період з 29.10.2020 року (день звільнення) по 23.03.2021 року (день фактичного розрахунку), який складає 40 робочих днів, а саме: жовтень - 0, листопад - 17 робочих днів, грудень - 15, січень - 8, лютий - 0, березень - 0 та складає 20 403 грн. 20 коп., а саме 40 днів (кількість днів затримки виплати заробітної плати) х 510 грн. 08 коп. (середньоденна заробітна плата).

Вказана різниця робочих днів обумовлена наявністю наказів т.в.о. генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» від 24.07.2020 року №309 «Про встановлення неповного робочого тижня», наказу від 21.10.2020 року №427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», наказу №261-01/09 від 26.01.2021 року «Про простій працівників у лютому 2021 року», наказом №261-01/61 від 22.02.2021 року продовжено простій працівників ДП «Завод «Електроважмаш» у березні 2021 року.

Крім того, представник відповідача просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача на 10%, а саме до 2 040 грн. 32 коп., що врахує оптимальний баланс інтересів сторін у спорі. При цьому представник відповідача просить суд враховати нетривалий період затримки розрахунку, об`єктивно над-тяжкий економічний та політичний стан, коли відповідач вживає всіх можливих заходів задля збереження робочих місць та повноцінного функціонування галузі.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив судове засідання проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги, які були уточнені в процесі розгляду справи, підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступні факти та відповідні їх правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 25.09.2006 року згідно наказу № 601 від 20.09.2006 року була прийнята на роботу до Харківського державного підприємства завод «Електроважмаш» (на теперішній час, після перейменування, ДП «Завод «Електроважмаш») на посаду машиністки крана 4-го розряду в заготівельно-складський цех.

23.12.2008 року позивач ОСОБА_1 згідно з наказом №874 від 23.12.2008 року була переведена на посаду машиніста крана 5-го розряду в заготівельно-складському цеху.

01.08.2016 року позивач ОСОБА_1 згідно з наказом №207 від 25.07.2016 року була переведена на посаду машиніста крана 5-го розряду в цех сталевого литва та термообробки.

03.12.2018 року позивач ОСОБА_1 згідно з наказом №38890 від 03.12.2018 року була переведена на посаду машиніста крана 5-го розряду в службу механіки цеху сталевого литва і термообробки.

29.10.2020 року позивача ОСОБА_1 було звільнено на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, на підставі наказу в.о. директора по роботі з персоналом і соціальним питанням ДП «Завод «Електроважмаш» Донець Д.Є. № 570 від 29.10.2020 року.

Згідно довідки ДП «Завод «Електроважмаш» № 245/570 від 28.04.2021 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 510 грн. 08 коп.

Згідно платіжних відомостей про зарахування заробітної плати ДП «Завод «Електроважмаш» від 03.03.2021 року, 16.03.2021 року, 23.03.2021 року позивачу ОСОБА_1 було виплачено заборгованість із заробітної плати, а саме 03.03.2021 року - 10 437,39 грн., 16.03.2021 року -10 959, 25 грн., 23.03.2021 року - 20 352, 90 грн., а загалом 41 749,54 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем ДП «Завод «Електроважмаш» в процесі судового розгляду погашено заборгованість із заробітної плати перед позивачем ОСОБА_1 в повному обсязі, та беручи до уваги уточнену позовну заяву позивача, в якій остання просила стягнути лише середній заробіток за період затримки виплати належних при звільненні сум, суд приходить до висновку, про закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку.

За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП).

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оформивши звільнення позивача ОСОБА_1 та видавши їй трудову книжку, відповідач ДП «Завод «Електроважмаш» свій обов`язок із проведення з позивачем повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України.

Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за весь час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача, який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 510 грн. 08 коп. Вказаний розмір середньоденного заробітку позивача ОСОБА_1 не оспорюється сторонами по справі.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді.

Виходячи з розрахунку позивача ОСОБА_1 станом на 23.03.2021 року час затримки розрахунку із позивачем складає 4 місяці 23 днів (з 29 жовтня 2020 року по 23 березня 2021 року року).

Разом з цим, представником відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» суду надано накази т.в.о. генерального директора ДП «Завод «Електроважмаш» від 24.07.2020 року №309 «Про встановлення неповного робочого тижня», наказ від 21.10.2020 року №427 «Про встановлення неповного робочого часу у грудні 2020 та січні 2021 року», наказ №261-01/09 від 26.01.2021 року «Про простій працівників у лютому 2021 року».

Враховуючи наведені накази кількість робочих днів на підприємстві за період затримки розрахунку перед позивачем складає 40 робочих днів, а саме жовтень - 0, листопад - 17 робочих днів, грудень - 15, січень - 8, лютий - 0, березень - 0. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, непроведеного при звільненні, за період з 29 жовтня 2020 року по 23 березня 2021 року року, в сумі 20 403 грн. 20 коп.

Розрахунок проведений судом наступним чином: 40 робочих днів (час затримки розрахунку) х 510,08 грн. (середньоденна заробітна плата за два календарних місяці, що передували звільненню) = 20 403 грн. 20 коп., отже позовна вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати працівнику сум, що підлягають виплаті при звільненні, підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання представника ДП «Завод «Електроважмаш» про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача, до 10 %, а саме до 2 040 грн. 32 коп., суд зауважує наступне.

Так, у клопотанні представник відповідача ДП «Завод «Електроважмаш» посилається на нетривалий період затримки розрахунку, об`єктивно над-тяжкий економічний та політичний стан підприємства, погашення заборгованості із заробітної плати, що на думку представника відповідача є підставою для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, який підлягає стягненню з відповідача. Проте, з такими посиланнями представника відповідача суд погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок, згідно якого суд має право зменшити розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, при цьому суду необхідно враховувати:

1) Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

2) Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

3) Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

4) Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Враховуючи розмір простроченої заборгованості із заробітної плати роботодавця перед позивачем у сумі 20 403 грн. 20 коп., період затримки виплати, що складає 40 робочих днів, час звернення позивача до суду з моменту виникнення заборгованості підприємства, який не є надмірно тривалим, враховуючи ймовірний розмір майнових втрат працівника пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, а саме погашення заборгованості лише під час судового розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. При цьому суд вважає, що стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника у розмірі 20 403 грн. 20 коп. відповідає меті дотримання розумного балансу між інтересами працівника та роботодавця.

Враховуючи викладене, позовна вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 20 403 грн. 20 коп., що відповідає наведеним розрахункам, а підстави для зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника -відсутні.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати та про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1095,14 грн., а саме 908,00 грн. за позовну вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка погашена відповідачем лише в процесі судового розгляду, та 187, 14 грн. за частково задоволену позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 141, 264, 265, 279, 430 ЦПК України, ст.ст. 47, 116, 117КЗпП, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, Пленумом Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» про стягнення заборгованості із заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за період затримки виплати належних при звільненні сум - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» (, місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 299) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 20 403 грн. 20 коп.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» (, місцезнаходження: м. Харків, пр. Московський, 299) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1095,14 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення до Харківського апеляційного суду, враховуючи п. 15.5. Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України, через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий - суддя: В. Г. Черняк