УХВАЛА

13 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 199/1023/21

провадження № 61-13195ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підписаними представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23 вересня 2010 року № б/н станом на 14 січня 2021 року у розмірі 20 133,10 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 16 137,49 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 3 995,61 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

03 серпня 2021 року та 10 серпня 2021 року (згідно відмітки на поштовому конверті) АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційні скарги, в яких просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2021 року справу № 199/1023/21 визнано малозначною.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у касаційних скаргах вказує, що зазначена справа є малозначною, однак касаційні скарги стосуються питання, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (суд апеляційної інстанції не врахував висновків Верховного Суду, викладених у справах № 153/1334/16-ц, № 200/5647/18, № 923/760/18, № 153/1334/16-ц, судові рішення ухвалено з порушенням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) та має виняткове значення для банку, оскільки обмежує права і порушує майнові інтереси позивача.

Проте представник АТ КБ «ПриватБанк» не обґрунтовує, чому саме касаційні скарги стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк». Посилання у касаційних скаргах на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційні скарги, з оскарженими судовим рішенням і відповідно не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики і справа має виняткове значення для банку.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційні скарги подані на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підписаними представником Криловою Оленою Леонідівною, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат