Справа № 467/161/21
05.04.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Явіци І.В.,
за участю секретаря судового засідання Савчук О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Вимоги позивача та доводи на їх обрунтування
Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 11 червня 2020 року позивач уклав з відповідачкою кредитний договір № ЛЛ-00501700, за умовами якого надав останній грошові кошти у розмірі 1 500,00 грн., а відповідачка, у свою чергу, зобов`язалась повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі та у порядку, що обумовлені договором.
Представник позивача вказав, що відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у визначені ним строки наявну у неї заборгованість не погасила, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила, внаслідок чого станом на 17 лютого 2020 року заборгувала позивачу 5 015,65 грн. із яких: 1 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 480,00 грн. заборгованість за процентами, а саме : 480,00 грн., що нараховані згідно п. 1.4.1 кредитного договору та 3 000,00 грн., що нараховані згідно п. 1.4.2 кредитного договору.
Крім того, позивач зажадає стягнення із відповідача на його користь 3% річних згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 35,65 грн.
За такого, представник позивача просив суд стягнути із відповідачки на користь позивача вказану заборгованість за кредитним договором разом із судовим збором у розмірі 2 270,00 грн.
Процесуальні дії у справі
Спрощене позовне провадження за вимогами позивача було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2021 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача фізичної особи.
Позиція учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності через його участь в інших судових засіданнях.
Паралельно висловив позицію щодо підтримання висунутих ним в інтересах позивача вимог у повному обсязі та вказав на відсутність із його боку заперечень щодо ухвлення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання також не прибула, про його дату, час і місце була повідомлена належно, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки не вказала, заяв і клопотань, у тому числі й про відкладення судового засідання, до суду не подавала.
При цьому, відповідач була двічі належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання, що достовірно підтверджується даними рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлен, причин своєї неявки не вказувала, будь яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляла, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явилась, причин своєї неявки не вказала, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Установлені фактичні обставини справи із посиланням на докази та на положення закону, якими керувався суд при прийнятті рішення
Тому, перевіривши доводи сторін, дослідивши надані докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості і достовірності, а так само достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, і керуючись законом, ураховував таке.
Зокрема, суд установив, що 17 червня 2020 року відповідач звернулась до позивача з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку із чим підписала Анкету - заяву від цього ж числа ( а.с.5).
Цього ж дня між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір № ЛЛ- 00501700, відповідно до пункту 1.1 якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 1 500,00 грн., а остання зобов`язалась повернути зазначену суму та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі та у порядку, що визначені цим договором.
Строк дії кредитного договору становив 365 календарних днів, а закінчення строку його дії не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією із сторін (п.1.1.2 кредитного договору).
Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються протягом 96 календарних днів з дня надання кредиту.
Проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом: у розмірі 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування ним протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту ( п.1.4.1 кредитного договору).
Згідно п. 1.4.2 кредитного договору проценти нараховуються у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним з дня наступного за днем закінчення строку, передбаченого п.1.4.1 кредитного договору, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту.
Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, сума кредиту, проценти за користування ним та штрафні санкції складають заборгованість за кредитним договором.
Додаток №1 до кредитного договору, що підписаний відповідачкою, являє собою детальний розпис сукупної вартості кредиту, як то його суми, строк дії кредитного договору, типу процентної ставки, розміру реальної річної процентної ставки.
Видатковим касовим ордером від 11 червня 2020 року підтверджується видача відповідачці кредитних коштів у сумі 1 500,00 грн. на підставі вказаного кредитного договору.
Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідачка умов укладеного із позивачем кредитного договору не виконала, зокрема, жодного платежу за ним з метою погашення кредитної заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 17 лютого 2020 року заборгувала позивачу 5 015,65 грн. із яких: 1 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 480,00 грн. заборгованість за процентами, а саме : 480,00 грн., що нараховані згідно п. 1.4.1 кредитного договору та 3 000,00 грн., що нараховані згідно п. 1.4.2 кредитного договору.
Крім того, позивач нарахував 3% річних на суму заборгованості згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 35,65 грн.
Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне.
Згідност. 626 ЦК Українидоговором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст.611, ч. 2 ст.612, ст.ст.623-625, ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1ст. 625 ЦК України).
Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець, у свою чергу, на підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ( ч.2 ст. 1054 ЦК України).
Тож, застосовуючи норми параграфа 1 Глави 71 ЦК України, суд виходив із того, що частина 1 статті 1049 ЦК України установлює обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
А стаття 1050 ЦК України, відповідно, визначає наслідки порушення договору позичальником.
Зокрема, за ч.1,2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
А якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача.
При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем усіх складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно п.п. 1.4.1 та 1.4.2, а так само і 3% річних, нарахованих на дійсну заборгованість відповідачки перед позивачем і вважає ці розрахунку вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону (а.с. 20).
Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачкою через невиконання нею умов укладеного кредитного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований позивачем, тобто, шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю.
Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення.
Щодо питання розподілу судових витрат
За правилами ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути 2 270,00 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог.
З цих підстав, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» заборгованість за кредитним договором №ЛЛ- 00501700 від 11 червня 2020 року у розмірі 5 015 (п`ять тисяч п`ятнадцять) грн. 65 коп., із яких: 1 500 (одна тисяча) грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 3 480 (три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованість за відсотками та 35 (тридцять п`ять) грн.65 коп. 3 % річних.
Стягнути із ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В. Явіца