Справа № 263/4136/21
Провадження № 2-о/263/263/2021
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 квітня 2021 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Федоренко Т.І., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Білозьоров О.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини.

Ознайомившись з вказаною заявою суд приходить до наступного висновку.

Представником заявника одночасно з позовною заявою подане клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору або відстрочення його сплати, на обґрунтування якого зазначено про «форс-мажорні» обставини в країні, повне закриття кордонів, відсутність сполучення між окупованою територією, де знаходиться заявник, та Україною, а також наявність у заявника, яка є тимчасово переміщеною особою, малолітньої дитини.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява про встановлення факту народження дитини подана у зв`язку з необхідністю оформлення свідоцтва про народження зразка встановленого законодавством України та не пов`язана зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та нерухоме майно.

Такий висновок суду узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного суду від 20 листопада 2019 року №243/12928/18.

У той же час, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, представником заявника не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, які зазначені у клопотанні щодо неможливості сплати заявником судового збору, тому підстави для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати відсутні.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлює прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2270 гривень.

Тобто ставка судового збору за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження з 1 січня 2021 року становить 454 гривень.

У зв`язку з чим, заявнику необхідно оплатити судовий збір у розмірі 454грн.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України.

Відповідно до ч. 2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, який законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України (в редакції Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VІІІ «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), які є нормами прямої дії, представництво в судах першої інстанції у справах, розпочатих після 30 вересня 2016 року, з 1 січня 2019 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами (крім представництва органів державної влади або органів місцевого самоврядування).

Тобто, згідно Конституції України, з січня 2019 року представництво особи (юридичної або фізичної) в суді першої інстанції здійснює виключно адвокат.

В матеріалах заяви міститься копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 та ордер №1030765 на надання правової допомоги ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №575 від 10.03.2021 року у Жовтневому районному суді м.Маріуполя, але сам договір про надання правової допомоги в матеріалах справи відсутній.

Отже, з наданих документів неможливо встановити який вид правової допомоги за договором повинна отримати заявниця, який обсяг процесуальних повноважень має адвокат при надання заявниці правової допомоги, який строк дії договору, чи уповноважений представник підписувати заяву до суду про встановлення юридичного факту від імені заявниці і звертатися для встановлення цього факту до суду тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення позову у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України, також надання представником позивача належних документів, що посвідчують повноваження представника, яким підписано та подано позов, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частинами 1, 2 ст.185ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких підстав, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 317, 318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Центральний районний у м. Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) - залишити без руху.

Надати заявнику строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І.Федоренко