ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/918/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Боняк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Петриківська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора,

Встановив:

14.07.2020 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи: Іванівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора.

У своїй заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельної частки (паю) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району.

07.04.2004 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 178, за яким земельну частку (пай) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004, заповіла у власність ОСОБА_1 .

08.04.2004 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 179, за яким житловий будинок по АДРЕСА_1 , заповіла у власність дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

27.07.2006 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 243, за яким все належне їй майно заповіла у власність ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_3 у встановлений строк позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини за заповітом, однак йому було відмовлено так як він не є родичем померлої та існує заповіт від 27.07.2006, в якому його не вказано.

Позивач вважає, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району 27.07.2006 за № 243, не відповідає волі спадкодавця та не підписувався нею, а отже просить визнати такий заповіт недійсним.

З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О.

07.09.2020 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні судом витребувані матеріали спадкової справи № 183/2008 розпочатої 03.06.2008 після померлої ОСОБА_3 , призначено судову почеркознавчу експертизу та замінено відповідача Іванівську сільську раду Петриківського району на Петриківську селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

08.07.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув та надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , яка була повідомлена про місце, дату та час розгляду справи належним чином, до суду не з`явилася і надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від третіх осіб - Іванівської сільської ради Петриківського району та Петриківської державної нотаріальної контори до суду надіслані клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників. Представник Петриківської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до суду не прибув.

Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено матеріали спадкової справи № 183/2008 розпочатої 03.06.2008 (а.с. 46-72) та встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 33. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку по АДРЕСА_1 та у вигляді земельної частки (паю) площею 4,1399 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради і належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004.

07.04.2004 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 178, за яким земельну частку (пай) площею 4,1399 га, що розташована на території Іванівської сільської ради Петриківського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ДП 117013, зареєстрованого Петриківською райдержадміністрацією 01.03.2004, заповіла у власність ОСОБА_1 .

08.04.2004 ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району за № 179, за яким житловий будинок по АДРЕСА_1 , заповіла у власність дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, 27.07.2006 ОСОБА_3 склала оскаржуваний заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області зареєстрований в реєстрі за № 243, яким на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: усе належне мені майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов`язки, які належать мені на час посвідчення заповіту, а також мої майнові права та обов`язки, які належатимуть мені на день смерті, я заповідаю у власність ОСОБА_6 . За змістом заповіту ОСОБА_3 власноруч підписала заповіт в присутності секретаря в приміщенні сільської ради.

03.06.2008, тобто у встановлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до Петриківської державної нотаріальної контори для отримання спадщини за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району 07 квітня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за №178.

ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом, і ОСОБА_4 як спадкоємець за законом першої черги та яка має право на обов`язкову частку у спадщині, 26.05.2008 і 15.07.2008, відповідно, тобто в установленому законом порядку подали відповідні заяви до Петриківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 . Але у зв`язку із тим, що у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та не подано відповідний документ, що підтверджує родинний зв`язок ОСОБА_4 з спадкодавцем, постановою державного нотаріуса 21.04.2015 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03.12.2020 за клопотанням позивача була призначена судова почеркознавча експертиза з метою встановлення належності позивачу підпису у оригіналі заповіту від 27.07.2006.

Згідно висновку експертів № 509/510-21 від 05.04.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів в цивільній справі № 187/918/20, встановлено, що :

1)Підпис від імені ОСОБА_3 , що розміщений в графі «ПІДПИС» оригіналу заповіту від 27.07.2006, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 243 - виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

2)Підпис від імені ОСОБА_3 в оригіналі заповіту від 27.07.2006, посвідчений секретарем Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 243 виконаний без попередньої технічної підготовки і технічних засобів (перерисовуванням на просвіт або зрисовуванням підпису графітним олівцем з подальшим його видаленням шляхом підчистки, перетисненням штрихів підпису з подальшим обведенням незабарвлених штрихів, копіювання через копіювальний папір тощо).

Так, законодавець у ст. 205 ЦК України розмежовує форму правочину та способи волевиявлення. Системне тлумачення змісту вказаної норми дозволяє вести мову про те, що спосіб волевиявлення є родовим поняттям, яке включає в себе форму правочину. Волевиявлення учасника(-ів) правочину може виражатися: а) усно; б) письмово; в) у певних діях; г) у мовчанні.

Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі ( ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Унаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або уповноваженими особами власноручно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Про відсутності вільного волевиявлення учасника правочину на його вчинення, що має наслідком визнання такого правочину судом недійсним, мова також йде і в Загальних положеннях про правочин Глави 16 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням встановлених у справах обставин та досліджених доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що оскільки підпис в оспорюваному позивачем заповіті від 27.06.2006 здійснено не заповідачем ОСОБА_3 , а іншою особою, особа відповідальна за посвідчення заповіту ніяких дій, передбачених ч. 4 ст. 207 ЦК України, не вчинила, будь-які застереження в заповіті відсутні, а тому існують обґрунтовані підстави для визнання заповіту від 27.06.2006 недійсним з підстав відсутності вільного волевиявлення заповідача ОСОБА_3 на час складання зазначеного заповіту.

За позовом ОСОБА_1 просив залишити за ним всі судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Петриківська селищна рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора, задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_3 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області від 27 липня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за № 243.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Говоруха