КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9099/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що відповідач є власницею квартири АДРЕСА_1 . Між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та відповідачем укладено Договір від 08.07.2008 р. про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідач зобов`язалась своєчасно сплачувати за надані позивачем послуги в строки та на умовах, передбачених Договором. Зазначає, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у відповідача станом на 01.07.2020 р. виникла заборгованість в розмірі 9976,73 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

На підставі положень ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати 1254,79грн. та 3% річних від суми заборгованості 536,96грн. в зв`язку з порушенням грошового зобов`язанн. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вказує, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі та посилаєиться на постанови Верховного Суду від 05.03.2018 рокау у справі №753/5100/17 та від 15.03.2018 року у справі №401/710/15-ц. Зазначає, що відповідачем не було надано до суду жодних актів-претензій з приводу ненадання чи надання неналежної якості послуг, кі відповідали би вимогам закону. Вважає,ю що відсутність з боку відповідача претензій, щодо надання житлово-комунальних послуг, підтверджує дотримання позивачем при наданні житлово-комунальних послуг, вимог щодо кількісних та якісних показників зазначених послуг.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач фактично надає житлово-комунальні послуги, а саме договори з постачальниками таких послуг, акти виконаних робіт, понесені витрати на їх оплату.Розрахунок заборгованості не може підтверджувати факт надання будь-яких послуг, понесені позивачем витрати на утримання будинку, та наявність заборгованості. Позивач, на виконання свого процесуального обов`язку, не надав суду належних, і достатніх доказів на підтвердження своєї позиції, а саме, доказів щодо надання відповідачу інформації про надані комунальні послуги, їх перелік, вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості, а також докази саме надання таких послуг, враховуючи, що це також заперечується відповідачем. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу щомісячно нарахована оплата за житлово-комунальні послуги, при цьому, не зазначено складові щомісячно нарахованої суми, не зазначено, які саме послуги були надані, вартість кожної послуги.Тому, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт надання житлово-комунальних послуг, їх переліку, виду, обсягу, вартості, зважаючи на заперечення відповідача, позовні вимоги не можуть бути задоволені в зв`язку з їх недоведеністю.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснює обслуговування буд. АДРЕСА_2 на підставі розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007 року № 1213 «Про затвердження Акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Житловий будинок з вбудованими приміщеннями та паркінгом на АДРЕСА_3 (будівельна адреса: АДРЕСА_2 ).

Власником квартири кв. АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

08.07.2008 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2/1-052 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг.

Відповідно до п. 2.1 Підприємство зобовязалось виконувати комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створювати необхідні умови мешканцям в будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам, згідно з вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ № 560 від 12.07.2005 р., «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», надавати житлово-комунальні та інші послуги згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особистого рахунку співвласника, доводити до відома співвласника зміни витрат на утримання будинку та прибудинкової території і тарифів на послуги шляхом інформаційних об`яв, тощо.

Згідно з п. 2.2 зобов`язалась не пізніше 1-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок Підприємства, пропорційно його частини власності в будинку, і в розмірах, визначених чинним законодавством за надані послуги. Також п.2.2 погоджено перелік послуг, за які відповідач зобов'язалась вносити плату на рахунок позивача.

Відповідно п.2.1.1 №2/1-052 від 08 липня 2008 року підприємство зобов`язалось забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешканця будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам, згідно з вимогами «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій».

Відповідно до ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Власники несуть відповідальність, відповідно до ч.9 ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.

Встановлено, що за період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались вказані житлово-комунальні послуги.

Відповідач щомісяця отримувала від позивача рахунки на їх оплату із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін, і відмова споживача від укладення договору у такому разі суперечить вимогам ч.3 ст. ст. 627, 630 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі 6-110цс12.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості зі сплати комунальних послуг, оскільки споживач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користується ними, між сторонами укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, який не був судом визнаний недійсним.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрати та 3% річних від суми заборгованості, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрати та 3% річних від суми заборгованості, оскільки відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання з оплати за надані послуги з централізованого опалення та утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, та не доведено належне виконання своїх зобов`язань щодо внесення плати за надані житлово-комунальні послуги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст.ст. 64, 66-68, 162 ЖК України, ст.ст. 526, 610, 625, 627, 630 ЦКУ та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги".

Суд апеляційної інстанцціїї вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у звязку з тим, що матеріали справи не містять жодного доказу, що позивач фактично надає житлово-комунальні послуги, оскільки в матералах справи наявний договір № 2/1-052 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послугпідписаний між стронами, зазначений договір відповідачем не оспорювався, отже сторони повинні його виконувати. Питання надання або надання неналежних послух або їх вартості є окремим предметом позову в рамках захисту прав споживачів та не є підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості.

Також, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги докази, які надано позивачем разом із апеляційною скаргою, оскільки позивачем у апеляційні скарзі, не наведено обґрунтованих причин неподання цих доказів до суду першої інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір розмірі 2102,00 гривень (за подання позовної заяви) та 3153,00 гривень (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 5255,00 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 5255, 00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс»задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року скасвувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце знаходження: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (; місце знаходження: 02072, м.Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3; реквізити: р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК») заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 9976, 73 гривень, інфляційні втрати у розмірі 1254,79 гривень та 3% річних у розмірі 536,96 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце знаходження: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (; місце знаходження: 02072, м.Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3; реквізити: р/р НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК») витрати по сплаті судового судового збору у розмірі 5255,00 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «12» серпня 2021 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко О.І. Сліпченко Д.Р. Гаращенко