Справа № 648/1008/21
Провадження № 2/648/562/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року смт.Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді - Бугрименка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тищенко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», третя особа на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №112867 від 30 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.. Позов обґрунтовано тим, що зазначеним виконавчим написом з неї на користь відповідача стягнуто заборгованість за договором позики №251400 від 1 вересня 2017 року, в сумі 45594 грн.. Вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням порядку вчинення таких написів, заборгованість не є безспірною.

18 травня 2021 року відкрито провадження у справі. Визначено судовий розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відзив на позовну заяву не подано.

18 травня 2021 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим написом №112867 від 30 листопада 2020 року.

1 липня 2021 року зарито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду.

В судове позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

В судове засідання представник відповідача та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

За вказаних обставин, згідно до ст.280 ЦПК, суд ухвалює заочне рішення у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд установив, що 1 вересня 2017 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» був укладений договір позики №251400.

Зі змісту договору вбачається, що позивач отримала в відповідача позику в сумі 1000 грн., з кінцевим терміном повернення - 1 жовтня 2017 року.

30 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №112867 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за договором позики №251400 від 1 вересня 2017 року, в сумі 45594 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 1000 грн., заборгованість по відсоткам - 43694 грн., а також 900 грн. за вчинення виконавчого напису.

13 січня 2021 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження №64029118.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно до підпункту 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Відповідно до пункту 1 Переліку стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання..

Оскільки нотаріусу надано договір позики, який не було посвідчено нотаріально, він не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року, у справі № 757/24703/18-ц.

Згідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, суд вважає, що оскаржений виконавчий напис вчинено з порушенням положень ст.88 Закону щодо строку виникнення у відповідач права вимоги.

Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду.

З договору позики вбачається, що кошти позивач мала повернути до 1 жовтня 2017 року.

Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи, що строк виконання зобов`язання за договором сплив 1 жовтня 2017 року, а відповідач звернувся до нотаріусу лише в листопаді 2020 році, з дня виникнення права вимоги до позивача минуло більше трьох років. Зазначена обставина залишилась поза увагою нотаріуса.

За таких обставин, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника та вчинення такого напису за межами встановленого законом строку.

Оскільки позов задоволено, судові витрати позивача за сплачений судовий збір сплачений при поданні позовної заяви в сумі 908 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн., на підставі ст.141 ЦПК, піддягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 7-13, 141, 223, 264-268 ЦПК України, на підставі ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,

У Х В А Л И В

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №112867 від 30 листопада 2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 45594 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте Білозерським районним судом Херсонської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Відповідач, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», місце знаходження: м.Київ, вулиця Героїв Севастополя, 48;

Суддя: В.В. Бугрименко