Справа № 158/1981/20
Провадження № 2/0158/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря - Оніщук Н.Є.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 , про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 24.04.2020 року, він, перебуваючи у статусі водія та, рухаючись автомобілем марки «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 по об`їздній автодорозі М-19, яка сполучає м. Луцьк та м. Ковель, о 14 год. 45 хв., при в`їзді в с. Прилуцьке Ківерцівського району зі сторони с. Липини Луцького району потрапив у ДТП, оскільки на дорогу раптово вибіг кінь із підводою.

Зазначає, що внаслідок ДТП йому спричинена матеріальна шкода, яка включає в себе вартість матеріального збитку в сумі 71992 грн. 77 коп. та вартість відновлювального ремонту в сумі 152375 грн. 06 коп.

Вважає, що шкода завдана йому саме з вини відповідача, а тому посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляється, просить стягнути з останньої на його користь вищевказану матеріальну шкоду, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

05.09.2020 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим. Не заперечуючи факту ДТП, вказує, що вона не являється ні власником, ні утримувачем, ні погоничем, ні іншою особою, яка могла бути суб`єктом відповідальності за коня, оскільки кінь належав її сину ОСОБА_7 , а в день ДТП коня припинав сусід ОСОБА_8 , який використовував коня для сільськогосподарських потреб. Окрім того зазначає, що постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.05.2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.04.2019 року за участю автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з НОМЕР_1 та гужової підводи - закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Стверджує, що висновок експертного дослідження № 78 від 28.07.2020 року не може бути належним та допустимим доказом, оскільки огляд транспортного засобу проведений лише 16.07.2020 року, тобто майже через три місяці від дати події; розрахунки та висновки, наведені у висновку експертного дослідження є завищеними, а також у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

З врахуванням вищенаведеного, в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.10.2020 року залучено до участі в даній страві, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6

26.10.2020 року представником позивача ОСОБА_5 - адвокатом Мозольською О.М. до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 8 000 грн.

13.11.2020 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_6 до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що він є власником автомобіля марки «Renault Kangoo» д.н.з НОМЕР_1 , який під керуванням ОСОБА_5 24.04.2020 року потрапив у ДТП. Зазначає, вказаний автомобіль перебував у правомірному користуванні ОСОБА_5 , оскільки він особисто йому передав авто, ключі, реєстраційне посвідчення та страховий поліс. На даний час автомобіль продовжує перебувати у ОСОБА_5 , оскільки останній має здійснити його ремонт. Вважає, що заявлений ОСОБА_5 позов підлягає до задоволення. Розгляд справи просить проводити у його відсутності.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.12.2020 року закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його адвокат Мозольська О.М. позов підтримали, з підстав викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву; просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача в судове засідання не з`явився. Відповідно до поданих до суду письмових пояснень, просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, зазначена норма передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є правовою підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Таким законом є, зокрема Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження», у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. Окрім цього, ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході, шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. Окрім того, вказаний Закон закріплює зобов`язання як для фізичних так і для юридичних осіб, які утримують домашніх тварин щодо недопускання порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 24.04.2020 року о 14 год. 45 хв. на автодорозі М-19, в с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області відбулося ДТП, а саме автомобіль марки «Renault Kangoo», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з гужовою підводою.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 78 від 28.07.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 , 2002 року виготовлення, внаслідок пошкодження, станом на момент проведення огляду, тобто 16.07.2020 року складає 71992, 77 грн. Вартість відновлювального ремонту КТЗ «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 , 2002 року виготовлення, складає 152375,06 грн. (а.с.9-21).

З постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.05.2020 року вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №218191 від 24.04.2020 року, 24.04.2020 року о 14 год. 45 хв. в с. Прилуцьке, по вул. Жовтнева, Ківерцівського району Волинської області, на території подвір`я біля автодороги М-19, ОСОБА_3 залишила без нагляду та не вжила заходів щодо самовільного руху гужового транспорту, після чого кінь з підводою самовільно вибіг на автодорогу М-19, де було скоєно наїзд автомобілем «Renault Kangoo», д.н.з. « НОМЕР_1 » під керуванням ОСОБА_5 . В результаті ДТП автомобіль та гужова підвода отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Даною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.8).

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що кінь належав його покійному батькові. Оскільки батько хворів, за конем доглядав його старший брат - ОСОБА_9 . Ще за життя батько вказав, що кінь після його смерті буде належати сину - ОСОБА_9 , оскільки останній постійно доглядав за твариною та користувався нею. В день ДТП - 24.04.2021 року, коня використовував сусід ОСОБА_8 , який по завершенню привів тварину на подвір`я, припнув штирем до землі, нагодував. Вказав, що в цей день здійнявся сильний вітер та, ймовірно, сполохав тварину, в результаті чого остання відірвалась від припону та вибігла на проїжджу частину.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_11 . Вказала, що в день ДТП здійнявся сильний вітер, який «зривав пластик» з господарств. В той момент почула звук зіткнення; вийшовши на вулицю - побачила ДТП. Однак зауважила, що очевидцем зіткнення не була. Зазначила, що фактично за конем користувався та доглядав ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що очевидцем ДТП не був. 24.04.2020 року з дозволу ОСОБА_9 взяв зі стайні коня для роботи по господарству. Після виконання робіт привів його на територію домогосподарства Новаків, прив`язав за лійці до металевого паля, який був забитий глибоко в землю. Коня не випрягав. Вказав, що здійнявся сильний вітер, який підійняв у повітря господарську плівку з городу. Через деякий час дізнався, що коня збили. Вказав, що тварину брав у власних потребах часто; про дозвіл запитував лише ОСОБА_9 , оскільки після смерті батька саме він здійснював догляд за конем. Зазначив, що ОСОБА_9 є власником коня; його мати - ОСОБА_3 інколи доглядала за твариною (кормила та поїла). Вважає, що кінь сполохався через сильний вітер.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення щодо ймовірного спричинення ДТП (раптовий вітер). Зазначив, що за конем доглядав син відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , який на даний час є покійним. Вказав, що був свідком при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, із змістом якого ознайомився візуально; працівником поліції протокол в голос не зачитувався. На місці ДТП були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що безпосередньо очевидцем ДТП не був. Фактично був свідком після того як трапилось ДТП; зіткнення не бачив. На місці ДТП були присутні відповідач ОСОБА_3 та її сини ОСОБА_9 , ОСОБА_16 . Із змістом протоколу про адміністративне правопорушення не ознайомлювався, відносно кого був складений протокол про адміністративне правопорушення йому відомо не було. Зазначив, що кінь перебував на утриманні сина відповідача ОСОБА_9 , який здійснював його догляд. В момент ДТП здійнявся сильний вітер.

Свідок - працівник поліції ОСОБА_17 суду показав, що 24.04.2020 року автодорозі М-19, в с. Прилуцьке, Ківерцівського району Волинської області відбулося ДТП, а саме автомобіль марки «Renault Kangoo», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з гужовою підводою. На місці ДТП був сильний вітер, місцями - буревій. Зі слів ОСОБА_3 йому стало відомо, що кінь вибіг на автодорогу через те, що сполохався внаслідок сильного вітру. Оскільки ОСОБА_3 вказала, що вона є власником коня, відносно неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Суд вважає надані показання логічними, чіткими та послідовними; підстав не брати їх до уваги у суду немає, оскільки вищевказані свідки допитувались судом безпосередньо, попереджались про кримінальну відповідальність, а тому вищевказані докази суд визнає належними та допустимими.

Відповідно до довідки Волинського обласного центру гідрометеорології № 05.01-49/54 від 11.02.2021 року, наданої представником позивача, за даними найближчої метеостанції Луцьк у період з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. 24.04.2020 року у с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області фіксувалась хмарна погода з проясненнями, без опадів, Вітер західний, 3 м/с., температура повітря 19 градусів тепла, відносна вологість 24 %, метеорологічна дальність видимості більше 10 км.

Разом з тим, відповідно до наданої представником відповідача довідки № 05/01-49/72 від 26.02.2021 року вбачається, що Волинським обласним центром з гідрометеорології спостереження за погодними умовами в с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області не проводяться. За даними метеостанції Луцьк, 24.04.2020 року з 14 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. спостерігалася хмарна погода (8 балів), без опадів, метеорологічна дальність видимості більше 10 км., вітер західний, 3-4 м/с., температура повітря 1-,9 градусів тепла, відносна вологість 24%.

За змістом ст. ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідач довела, що шкода майну позивача заподіяна не з її вини, тому суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 щодо визнання висновку експертного дослідження № 78 від 28.07.2020 року неналежним та не допустимим доказом, у зв`язку з відсутністю в ньому попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, оскільки згідно пункту 4.23 Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (в редакції діючій на момент проведення експертного дослідження), зазначено, що у висновку експертного дослідження опускається запис, який стосується відповідальності особи, що проводить дослідження, за надання завідомо неправдивого висновку. Тому вказані доводи є безпідставними.

Окрім вищезазначеного суд зазначає, що порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З аналізу змісту наведених норм можна дійти висновку, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є економічно необґрунтованим, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник не згоден із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця пригоди.

З наявної в матеріалах справи інформації з інтернет ресурсу (сайту) «AUTO.RIA» вбачається, що орієнтована вартість автомобіля аналогічної марки, моделі та року випуску становить в середньому 100 000 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 згідно висновку експертного дослідження № 78 від 28.07.2020 року становить 152375 грн. 06 коп., що перевищує вартість транспортного засобу.

Також, відповідно висновку експертного дослідження № 78 від 28.07.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Renault Kangoo», д.н.з НОМЕР_1 , 2002 року виготовлення, внаслідок пошкодження, станом на момент проведення огляду, тобто 16.07.2020 року, складає 71992, 77 грн.

Матеріали справи не містять доказів щодо ринкової вартості вищевказаного автомобіля на момент ДТП та після ДТП.

У зв`язку з відсутністю відомостей про вартість пошкодженого автомобіля на момент ДТП та після ДТП, необхідних для визначення розміру відшкодування у порядку ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», неможливо зробити висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість зазначеного в позовній заяві розміру майнової шкоди.

При цьому, суд позбавлений можливості визначити ринкову вартість автомобіля на момент ДТП та залишкову вартість пошкодженого автомобіля шляхом проведення відповідної судової експертизи, оскільки відповідного клопотання стороною позивача не заявлялось.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 під час ДТП керував автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з НОМЕР_1 на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Стаття 395 ЦК України, визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху та узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц.

Тобто, ОСОБА_5 правомірно володів даним транспортним засобом, а тому як законний володілець має право на відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди, яка сталася 24.04.2020 року.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 , про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 76-78, 81, 82, 106, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 180, 395, 396, 1166, 1187 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 , про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Представник позивача - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача - ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа - ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений - 05.04.2021 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч