Справа № 604/79/21
Провадження № 2/604/175/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі :

головуючого - судді Сташківа Н.Б.

за участю секретаря судового засідання - Гамана В.Т.

розглянувши в судовому засіданні в смт. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн-Фінанс», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн-Фінанс», приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. йому стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №49254, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 09.10.2020 року щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Онлайн фінанси», яка є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 179248495 від 11.04.2019 року заборгованість в сумі 16535 грн та 1200 грн витрат на вчинення виконавчого напису. Вважає, що даний виконавчий напис є незаконним, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», згідно якої для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Разом із тим, на думку позивача, нотаріусом порушено пп.2.1п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником, оскільки прийнято рішення без відповідних доказів направлення листа вимоги про погашення кредитної заборгованості. Крім того, нотаріусом в порушення п.1 постанови КМУ «Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку вчинено без надання йому оригіналу договору чи дублікату, що має силу оригіналу. Крім того, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано того, що між сторонами наявний спір щодо нарахування відсотків та пені після закінчення строків кредитних договорів.

Також згідно 2 та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. П.2 вказаного переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п.2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів : Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту : «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2 кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. З огляду на наведене, вважає, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 27.02.2017 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним. Таким чином нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Крім того вказаною редакцією Переліку передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того посилається на те, що статтями 28 ЦПК України, ст..24 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено поняття «місця виконання виконавчого документу», а саме виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватних виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України, тому законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/ приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій, тобто з місця проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна. Поняття «місце знаходження приватного виконавця» не є тотожними до поняття «місця виконання виконавчого напису». Із документів вбачається, що позивач є боржником та зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання за адресою : АДРЕСА_1 . Тобто вірною підсудністю потрібно вважати Підволочиський район. Такого висновку дійшов Апеляційний суд Запорізької області у справі № 337/1691/18 від 06.06.2018 року. У зв`язку з чим просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 49254 від 09.10.2020 року щодо стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Онлайн фінанси», котра є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 179248495 від 11.04.2019 року заборгованість в сумі 16535 та 1200 грн витрат на вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача згідно поданої заяви заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задоволити. Справу розглянути у її відсутності, проти ухвалення заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав суду чергову заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншому процесі.

Розглядаючи вказану заяву суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

У даному конкретному провадженні представники відповідача тричі заявляли клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі при чому жодного разу в судове засідання не з`явились. До клопотання були долучені копії довіреностей, з яких убачається, що у даному товаристві працює не один юрист, а декілька, що дає змогу завчасно підготуватись до засідання та прийняти у ньому участь. Крім того виклик до суду представника відповідача повідомлялось завчасно, більш як за два місяці, що, на думку суду, є більш ніж достатньо часу на подання відзиву, надання пояснень чи організації явки представника у судове засідання, котрі з незрозумілих для суду причин, віддають пріоритетність явці у засідання інших судів ігноруючи дане не наводячи достатніх та вагомих аргументів.

За вказаних обставин суд вважає заяву ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про відкладення розгляду справи як зловживання процесуальними правами спрямованими на затягування процесу, що суперечить завданню цивільного судочинства та порушує право сторони на справедливий суд, а тому вказану заяву до уваги не бере та вважає за можливе розглянути позов у їх відсутності.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи в суді, причини неявки суду не відомі, а тому у відповідності до вимог ст.281 ЦПК України, рішення слід ухвалити на підставі наявних у ній доказів заочне рішення по справі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши зібрані у справі докази в їх повній сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, виходячи із наступних міркувань :

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу від 09.10.2019 року на підставі ст.. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 з громадянина ОСОБА_1 стягнуто за кредитним договором № 179248495 від 11 квітня 2019 року за період з 05 серпня 2020 року по 05 серпня 2020 року. 16535,00 грн в тому числі : прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8070,00 грн;строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3465,00 грн, а також 1200 грн за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума 17735,00 грн.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435 (далі - ЦК України), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК України.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року № 3425 (далі - Закон України "Про нотаріат"): "Нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності".

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Закон України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закон України "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила) рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Таким чином, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» не надало нотаріусу доказів направлення боржнику листа-вимоги про погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. Вказана позиція узгоджується із висновком Постанови ВС №727/6733/17 від 03.05.2018 року).

Крім того, згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, підпунктом 5.1 пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на 09.10.2020 - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2 пункту 5 глави 16 Порядку №296/5 від 22.02.2012).

Отже, станом на 09.10.2020 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

У висновку ВС викладеного від 29.01.2019 року по справі зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) визначено, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Досліджуючи оспорюваний виконавчий напис нотаріуса судом встановлено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 05.08.2020 року по 05.08.2020 року, проте будь-яких відомостей, щодо визначеного договором строку чи самого договору суду не надано.

Згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, зазначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен вказані документи перевірити. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Тобто, для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк повинен був надати останньому первинні документи, що підтверджують надання кредитних коштів позичальнику: списання цих коштів з рахунку банку і їх надходження на рахунок позичальника.

Відповідний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №466/6825/14-ц.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/5226/17 зазначено, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

За відсутності наданих на вимогу суду матеріалів нотаріальної справи, позбавило суд можливості встановити, що при винесенні виконавчого напису нотаріус дотримався вимог закону та отримував первинні документи щодо видачі позики та здійснення її часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а відтак у нього не було підстав вважати, що розмір заборгованості Боржника перед стягувачем є безспірним.

Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Аналогічна позиція викладена у правовому висновку Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №910/3033/17.

"Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Дана позиція викладена в постанові ВСУ від 05.07.2017 року у справі №754/9711/14-ц.

Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

З наведеного слідує, що виконавчі написи не можуть вчинятися щодо зобов`язань, які виникають на підставі кредитних договорів, які нотаріально не посвідченні.

Згідно листа Міністерства юстиції України №5232/19.5.6/32-20 від 25.06.2020 року виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе.

Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Разом із тим, на пропозицію суду відповідачем та третьою особою не надано суду доказів, щодо надання відповідачем нотаріусу первинних документів в розумінні вищенаведеного законодавства щодо видачі кредиту, а також наданні нотаріусу документів не підтверджують безспірність розміру заборгованості боржника.

За вказаних вимог заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 09.10.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 158, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 18, 1212 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 09 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 49254 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Онлайн фінанс», котра є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № від 11 квітня 2019 року заборгованість в сумі 16535 грн та 1200 грн витрат на вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» в користь ОСОБА_1 грн. 454 грн. сплаченого судового збору.

Реквізити сторін :

позивач : ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач : ТОВ «Онлайн фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи : 42254696, м. Київ вул. Звіринецька, 63 п.і. 01014.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Сташків Н.Б.