Постанова

Іменем України

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 372/322/17

провадження № 61-20297св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

за первісним позовом

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за зустрічним позовом

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(письмового провадження) касаційні скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року в складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 113 305, 85 доларів США заборгованості по кредиту і процентам, та 526 641, 79 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Позов мотивований тим, що 03 жовтня 2008 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті в сумі 125 000 доларів США, який останній зобов`язався повернути у повному обсязі не пізніше 03 жовтня 2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15, 5 % річних. 03 листопада 2009 року банк уклав з ОСОБА_1 додаткову угоду № 1, якою сторони погодили зміну розміру ануїтентного платежу.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки № 230802 від 03 жовтня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 18 січня 2017 року становить 113305,85 доларів США та 526 641,79 грн і складається із: заборгованості по кредиту - 76 728,85 доларів США, заборгованості по процентах - 36 577 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 273 367,77 грн, заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів - 253 274,02 грн.

Враховуючи наведене, ПАТ «УкрСиббанк» просило позов задовольнити.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив розірвати договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 03 жовтня 2008 року, а також додаткову угоду № 1 до нього, укладені між ним та ПАТ «УкрСиббанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 жовтня 2008 року він уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0. Він не підписував Правила (договірні умови) споживчого користування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджені рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21 серпня 2008 року), які є невід`ємною частиною договору. Окрім того, на правилах не проставлено банком печатки юридичної особи. ПАТ «УкрСиббанк» поклав на нього ризики курсових коливань валюти, чим збільшив ціну договору, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживача» банк не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову банку суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Вказував, що надані позивачем копії правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» не містять підпису відповідача та не можуть підтверджувати, що саме ці умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 03 жовтня 2008 року кредитного договору.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки він не довів застосування банком при укладенні кредитного договору нечесної підприємницької практики та вчинення ним правочину під впливом обману.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року змінено в його мотивувальній частині, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» суд першої інстанції повинен був застосувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Позивач на підтвердження позовних вимог долучив до справи нечитабельну ксерокопію інформаційного повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України» 30 серпня 2008 року, яке містить Правила (договірні умови).

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Правила (договірні умови) розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір про надання споживчого кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у визначеному банком розмірі.

Правила (договірні умови) споживчого кредитування, які містяться в матеріалах справи, не визнаються ОСОБА_1 та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 жовтня 2008 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність за порушення договірних зобов`язань.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги АТ «УкрСиббанк»

У листопаді 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.

В обґрунтування касаційної скарги зазначало, що апеляційний суд змінив та інтерпретував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 під фактичні обставини цієї справи, які є відмінними. Київський апеляційний суд підмінив поняття роздруківки з сайту на оголошення в засобах масової інформації.

Посилання на постанову Верховного Суд України від 22 березня 2017 року в справі № 6-2320цс16 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року є помилковим з огляду на інші встановлені фактичні обставини справи.

Суди у порушення вимог статті 89 ЦПК України не надали належну оцінку пунктам 1.1.1, 1.1.2 та 1.1.3 кредитного договору, в яких сторони визнали, що кредит надається на умовах кредитного договору та правил; правила є невід'ємною частиною кредитного договору; підпис сторін під кредитним договором вважається одночасно підписом під правилами; правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу одночасно з підписанням договору.

Пунктом 3. 1 кредитного договору визначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід`ємною частиною договору.

Після підписання кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до банку з будь-якими заявами щодо змісту та умов кредитного договору або отримання будь-якої інформації, яка стосується виконання кредитного договору.

Розрахунок наявної заборгованості за кредитним договором ґрунтується на конкретному кредитному договорі та конкретних правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги ОСОБА_1 .

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року та просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні його зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилався на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначав, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-75цс13 та від 06 липня 2012 року в справі № 6-46цс12.

Також вказував, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме щодо розірвання договору, який не містить строку його дії, а також щодо розірвання кредитного договору з підстав покладення банком валютних ризиків на позичальника (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Окрім того, оскаржив судові рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк» та витребувано її матеріали з Обухівського районного суду Київської області.

02 січня 2020 року справа № 372/322/17 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили відзив на касаційну скаргу АТ «УкрСиббанк», в якій просили залишити її без задоволення, а оскаржувані ним судові рішення - без змін.

АТ «УкрСиббанк» направило відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 03 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (після перейменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до пунктів 1.1.1, 1.1.2 загальних умов кредитного договору, підписуючи цей договір, позичальник погоджується з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21 серпня 2008 року) з усіма змінами і доповненнями, пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит на умовах, встановлених у цьому договорі та правилах. Правила після підписання сторонами договору стають його невід`ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та правилах.

Згідно з пунктом 1.1.3 договору підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього договору.

У пункті 3.1 кредитного договору також зазначено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений і погоджується з Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід`ємною частиною договору.

Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» від 21 серпня 2008 року (протокол № 243) опубліковані в газеті «Голос України» від 30 серпня 2008 року № 164.

Згідно з пунктами 1.2.1, 1.2.2, 1.2.3 договору сума кредиту складає 125 000 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 608 712,50 грн.

Кредит надається у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в пункті 1.2.1 договору. Транш наданий в межах загальної суми кредиту, після його повернення до Банку не поновлює загальну суму кредиту.

Пунктом 1.2.8 договору встановлено, що кінцевим терміном остаточного повного погашення кредитної заборгованості є 03 жовтня 2018 року.

За користування кредитними коштами процентна ставка встановлена у розмірі 15,50 % річних (пункт 1.2.9 договору).

Відповідно до пункту 4.1 Правил (договірних умов) споживчого кредитування за порушення позичальником терміну погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит, банк має право починаючи з 32 календарного дня з дати порушення відповідачем терміну виконання свого грошового зобов`язання, нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

03 листопада 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1, згідно з якою сторони домовились про зміну розміру ануїтентного платежу за додатковою угодою № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 03 жовтня 2008 року. Позичальник зобов`язався повертати в день сплати ануїтентних платежів, передбачених договором, суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у таких розмірах: у період з 03 жовтня 2009 року по 02 січня 2010 року у розмірі 1 532,91 доларів США; у період з 03 лютого 2010 року до кінця терміну дії договору у розмірі 2 073,00 доларів США, якщо інший розмір ануїтентного платежу не буде встановлений згідно умов договору.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» (після перейменування ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 230802 від 03 жовтня 2008 року. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язалася відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

03 листопада 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (після перейменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору поруки № 230802 від 03 жовтня 2008 року. Відповідно до пункту 1 сторони домовились, що поручитель надає свою згоду на зміну основного зобов`язання, що забезпечується договором, а саме графіку погашення кредиту та кінцевого терміну виконання основного зобов`язання - 03 жовтня 2018 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов договору, всі інші умови кредитного договору залишити без змін.

08 квітня 2015 року банк направив на адресу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вимоги про погашення простроченого зобов'язання за кредитним договором, які залишені відповідачами без виконання.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 18 січня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 становить 113 305, 85 доларів США та 526 641, 79 грн і складається із: заборгованості по кредиту - 76 728, 85 доларів США, заборгованості по процентах - 36 577 доларів США, пені за несвоєчасне погашення кредиту - 273 367, 77 грн, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 253 274, 02 грн.

Щодо касаційної скарги АТ «УкрСиббанк»

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IXустановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Оскільки АТ «УкрСиббанк» звернулося з касаційною скаргою на судові рішення в цій справі у листопаді 2019 року, у тексті цієї постанови норми ЦПК України в частині розгляду касаційної скарги АТ «УкрСиббанк» наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга АТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ «УкрСиббанк», апеляційний суд виходив з того, що банк, звертаючись до суду з позовом, просив крім тіла кредиту стягнути заборгованість по процентам, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами. Обґрунтовуючи вимоги в цій частині, банк посилався на правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», які є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту. Оскільки правила (договірні умови) споживчого кредитування, які містяться в матеріалах справи, не визнаються ОСОБА_1 та не містять його підпису, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 жовтня 2008 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, а також відповідальність за порушення договірних зобов`язань.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» суди не врахували, що підписуючи спірний кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з усіма його умовами, підписував додаткову угоду до нього і заперечень щодо його умов не заявляв, в подальшому неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості.

Відтак, передчасними є висновки суду про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, тому судові рішення в частині вирішення вимог АТ «УкрСиббанк» підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду зазначила, що від 28 березня 2018 року в справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18).

Враховуючи наведене, судам слід розглянути справу з урахуванням обставини зміни банком строку повернення кредиту шляхом направлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог від 08 квітня 2015 року про повернення кредитних коштів в повному обсязі.

Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, -змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина перша та друга статті 652 ЦК України).

Відтак, відсутні підстави для розірвання кредитного договору та додаткової угоди до нього, оскільки позивач не довів істотне порушення ПАТ «УкрСиббанк» умов договору про надання споживчого кредиту та вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суди зробили правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору, але помилилися щодо мотивів такої відмови, тому рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду підлягають зміні в частині мотивів відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги АТ «УкрСиббанк»

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За викладених обставин судові рішення в частині вирішення вимог АТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 412 ЦПК України суд скасовує судові рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , однак з помилкових мотивів, судові рішення підлягають зміні з викладенням їх мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині вирішення вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про розірвання договору змінити, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

СуддіН. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов