Справа № 183/1876/21
№ 2-з/183/53/21

У Х В А Л А
07 квітня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровська область
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Городецького Д.І.,
секретаря Пономаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вислоцької Ганни Олексіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,
24 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому проситьвизнати дійсним договір купівлі на Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 25 березня 2015 року. Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку за договором купівлі-продажу від 25.03.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Провадження у справі відкрито 07 квітня 2021 року.
02 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вислоцька Ганна Олексіївна звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просили суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на підставі договору дарування 15.11.1995 року посвідченого 28.09.1995 року №1-3271, Новомосковською районною нотаріальною контрою, зареєстрованого в БТІ під р.№5-1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.03.2016 року у спадковій справі №255/2011 року зареєстровано в реєстрі під №5-107 державним нотаріусом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Рівною О.В.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що Ѕ частина спірного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачці ОСОБА_2 . Предметом позову є визнання дійсним договору купівлі Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що укладений між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 25 березня 2015 року. та визнання за ним права власності на Ѕ частину спірного будинку. У зв`язку з тим, що договір було вчинено без додержання вимог до укладення договору купівлі-продажу, зокрема і вимог стосовно його нотаріального посвідчення, відповідач ОСОБА_2 , не додержуючись взятих на себе зобов`язань, вважає себе власником Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 та намагається вчинити дії до повторного розпорядження належною їй, документально, частиною будинку, про що свідчать численні оголошення про продаж дачі у с. Піщанка, с/с «Самарчук», з значенням для довідок контактного телефону відповідача ОСОБА_2 .
Сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні всіх учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Зміст заяви про забезпечення позову не суперечить вимогам ст.151 ЦПК України. Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно входить до переліку видів забезпечення позову, передбачених ст.150 ЦПК України і відповідає предмету позову у даній справі та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
Судом встановлено, що визнання договору купівлі-продажу Ѕ частини садового (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на зазначену частку спірного будинку за позивачем ОСОБА_1 є саме предметом позову.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір який регулюється нормами цивільного законодавства щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності та за наявних у справі документів та документів доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь Позивача.
Враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню та вважає можливим вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину об`єкта житлової нерухомості домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149,ст. 150, 151, ч. 1 ст. 157, 260ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в :
заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вислоцької Ганни Олексіївни про забезпечення позову - задовольнити.
Вжити заходи щодо забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.
Накласти арешт на Ѕ частину об`єкта житлової нерухомості домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 травня 2005 року, РНОКПП: НОМЕР_2 .
Зустрічне забезпечення не застосовується.
Учасник справи може звернутися до суду з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у відповідності до ст.158 ЦПК України.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайного направити заявнику та для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Судом роз`яснюється, що відповідно до п.4 ч.1 ст.148 ЦПК України, за невиконання ухвали про забезпечення позову у встановлений судом строк, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом трьох років з наступного дня після постановлення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду складена і підписана 07 квітня 2021 року.

Суддя Д.І. Городецький