Справа № 362/1056/21
Провадження № 2/362/1599/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 серпня 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що відповідачка заволоділа її нерухомим майном та завдала їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого позивачці заподіяно моральну шкоду, оцінивши розмір якої, посилаючись на відповідні норми матеріального права, позивачка просить стягнути з відповідачки на свою користь 1 200 000 гривень 00 копійки у відшкодування моральної шкоди (а.с. 181 196).

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з викладених у ньому підстав.

Відповідачка в судове засідання не прибула.

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечив щодо вимог позовної заяви та просив відмовити задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю завдання відповідачкою позиваці моральної шкоди.

Допитані в судовому засіданні під час розгляду справи свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 повідомили суду обставини особистих взаємовідносин сторін і померлого ОСОБА_9 та обставини будівництва і домовленостей ОСОБА_9 і ОСОБА_4 щодо оформлення права власності на жилий будинок АДРЕСА_1 .

Вислухавши вступне слово позивачки, представників сторін і свідків та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини та приходить до наступних висновків.

Як на підставу своїх вимог позивачка посилається на заволодіння відповідачкою жилим будинком АДРЕСА_1 .

Із доданих до позову письмових доказів, а саме: Витягу з ЄРДР вбачається, що 04.10.2019 року за № 120 191 101 400 013 83 внесено відомості про вчинення відносно ОСОБА_1 самоуправства (а.с. 84).

Також, як на підставу своїх вимог позивачка посилається на завдання відповідачкою їй тілесних ушкоджень 28 червня 2019 року.

Із доданих до позову письмових доказів, а саме: Витягу з ЄРДР вбачається, що 05.05.2019 року за № 120 191 101 400 005 72 внесено відомості про нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень (а.с. 35).

Тобто, за своїм змістом і по суті, вимоги позивачки ґрунтуються на відшкодуванні моральної шкоди, що заподіяна внаслідок вчинення злочинів.

Зокрема, нормою частини шостої статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України, передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Натомість, до позову не додано і в судовому засіданні під час розгляду справи стороною позивачки суду не надано відповідні судові рішення про встановлення винності відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень.

Отже, за відсутності обвинувальних вироків суду по кримінальному провадженню, які набрали законної сили, якими встановлено і повністю доведено вину відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з відповідачки моральної шкоди на користь позивачки внаслідок зазначених дій.

Норма частини 6 статті 82 ЦПК України встановлює обов`язковість для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Проте, в супереч вимогам статей 76 84 ЦПК України, факт винності відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень, не підтверджено відповідними доказами.

Отже, під час розгляду справи позивачкою, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставини заволодіння відповідачкою її нерухомим майном та завдання їй відповідачкою тілесних ушкоджень.

Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивачки щодо винності відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами.

Також, суд відхиляє та не використовує під час розгляду справи по суті надані позивачкою на підтвердження своїх вимог письмові докази у вигляді копій з матеріалів кримінальних проваджень, оскільки відповідно до вимог статей 77 і 80 ЦПК України, вони не є належними і достатніми для встановлення факту вини відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень (а.с. 22 108).

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивачки на обставини будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 та повідомлені в судовому засіданні свідками обставини щодо домовленостей покійного чоловіка позивачки із відповідачкою про реєстрацію права власності на це нерухоме майно, оскільки майнові права на вказане нерухоме майно не є предметом даного судового розгляду і суд не вирішує питання щодо права власності на зазначений будинок.

Отже, під час розгляду справи судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для здійснення морального відшкодування на користь позивачки, оскільки нею не доведено перед судом факту винності відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень.

Як наслідок, судом не встановлено, що відповідачка своїми неправомірними діями по заволодінню нерухомим майном позивачки та завданням останній тілесних ушкоджень, завдала позивачці моральної шкоди у вказаному розмірі, а тому, суд приходить до висновку, що у відповідачки не виник обов`язок відшкодувати таку шкоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою не підтверджено факту винності відповідачки у заволодінні нерухомим майном позивачки та завдання останній тілесних ушкоджень, а тому і немає підстав для відшкодування моральної шкоди з відповідачки на користь позивачки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду 13 серпня 2021 року.