Справа №333/1516/21
Провадження №2/333/1940/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Міністерства внутрішніх справ України, 01001, м. Запоріжжя, вул. Академіка Богомольця, буд. 10

про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року зазначену вище позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

05.04.2021 року на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява (уточнена) про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., яку судом прийнято до розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ІV. ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з питанням направлення до ГУ ПФУ в Запорізькій області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення у відповідності до ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ІV, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, з урахуванням положень постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового складу і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які він отримував на момент звільнення з військової служби, для проведення перерахунку основного розміру пенсії. Позивач отримав лист від Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до якого йому відмовлено у підготовці та направленні довідки, оскільки на це відсутні законні підстави. В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду, яким задоволено позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язано вчинити певні дії. Своїми діями відповідач змушує позивача звертатись за свої права, відстоювати, боротись з посадовими особами, яке держава йому повинна надати відповідно до закону. ОСОБА_1 не має можливості повноцінно працювати, оскільки всі ці фактори позначились на його сні. Останній рік позивач страждає на безсоння, у зв`язку з чим виникають головні болі, що ставить останнього у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину. ОСОБА_1 не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, яка виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Позивач відчуває себе втраченим для суспільства. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Міністерства внутрішніх справ України грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до зали судового засідання жодного разу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк надав відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Крім того, у своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що під час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в Запорізькому окружному адміністративному суді останнім заявлено позовну вимогу стосовно стягнення моральної шкоди, у зв`язку з протиправними діями МВС. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20 відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з МВС на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що свідчить про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ІV. Позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з питанням направлення до ГУ ПФУ в Запорізькій області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення у відповідності до ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ІV, ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ, з урахуванням положень постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового складу і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704 із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які він отримував на момент звільнення з військової служби, для проведення перерахунку основного розміру пенсії. Від Міністерства внутрішніх справ України на адресу позивача надійшов лист, відповідно до якого останньому відмовлено у підготовці та направленні довідки, оскільки на це відсутні законні підстави. ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій Міністерства внутрішніх справ України протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20 встановлено бездіяльність МВС України, яка полягала в ухиленні видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Своїми діями відповідач змушує позивача звертатись за свої права, відстоювати, боротись з посадовими особами, яке держава йому повинна надати відповідно до закону. ОСОБА_1 не має можливості повноцінно працювати, оскільки всі ці фактори позначились на його сні. Останній рік позивач страждає на безсоння, у зв`язку з чим виникають головні болі, що ставить останнього у незручне становище, оскільки він не може матеріально забезпечувати свою родину. ОСОБА_1 не може вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, яка виражається у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості.

З цих підстав, ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України грошових коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п. 5).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1). Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 2). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4). Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5).

Судом встановлено, що обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 посилається на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20, яким встановлено бездіяльність МВС України, яка полягала в ухиленні видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Своїми діями відповідач змушує позивача звертатись за свої права, відстоювати, боротись з посадовими особами, яке держава йому повинна надати відповідно до закону.

В якості доказів наявності наведеного вище рішення суду, позивачем додано до матеріалів справи належним чином не засвідчену копію рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20, із змісту якого не вбачається, хто був позивачем по даній справі (прізвище, ім`я, по-батькові, інших ідентифікуючих ознак), на користь якої особи визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України та зобов`язано останнього скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19 листопада 2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII, з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, підвищення, доплати) та премії, для проведення позивачем з 01 грудня 2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії.

Також, як встановлено судом, належним чином не засвідчена копія рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20, яка долучена позивачем до матеріалів цієї справи, не містить посилання, що вказане рішення набуло законної сили у встановленому законодавством України порядку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості визначити, що обставини, встановлені рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20 не потребують доказуванню при розгляді цієї справи у відповідності до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Будь-яких інших доказів, на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, позивачем до матеріалів цієї справи не надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. у зв`язку з недоведеністю.

Також, у відзиві на позовну заяву представник Міністерства внутрішніх справ України зазначає, що під час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 в Запорізькому окружному адміністративному суді останнім вже було заявлено позовну вимогу стосовно стягнення моральної шкоди у зв`язку з протиправними діями МВС. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20 відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з МВС на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, що свідчить про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі.

З огляду на те, що матеріали справи №333/1516/21 не містять позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, з якою позивач звертався до Запорізького окружного адміністративного суду, а також належним чином засвідченої копії рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20, що позбавляє суд можливості встановити обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з чим, судом відхиляються пояснення останнього про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по даній справі у зв`язку з тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.01.2021 року по справі №280/8232/20 вже відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з МВС на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить суд покласти на відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. В якості доказів понесення заявлених витрат позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг від 01.04.2019 року №278, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 12.02.2019 р., додаткову угоду до договору від 01.04.2019 року №278 про надання юридичних послуг від 01.04.2019 року, акт №1 про прийняття грошових коштів за надання юридичних послуг згідно договору від 01.04.2019 року №278 від 01.03.2021 року, розрахунок витрат на правову допомогу №1 від 01.03.2021 року згідно з договором про надання правничої допомоги від 01.04.2019 року №278, квитанції до прибуткового касового ордера від 01.03.2021 року №№278/1, 278/2.

Розглянувши наведені вище докази, враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 16.08.2021 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова