Справа №: 398/2896/20
провадження №: 2/398/303/21
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" березня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року задоволено його позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 72 605,00 грн. боргу, 726,06 грн. судового збору та 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 73 831,06 грн. Зазначене рішення відповідачем не виконано, у зв`язку з чим він просить стягнути індекс інфляції за весь час прострочки в розмірі 16 095,17 грн. та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 6 644,79 грн., а всього - 22 739,96 грн.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Позивач подав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу у його відсутність.

Відповідач подала заяву, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Крім того, просила розглядати справу у її відсутність.

Суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та правовідносини.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2017 року у справі №398/1636/17 (провадження №2/398/1832/17) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 72 605,00 грн. боргу, 726,06 грн. судового збору та 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 73 831,06 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому, на підставі зазначеного рішення суду позивачу видано виконавчий лист. З листа Олександрійського МВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 28 січня 2021 року вбачається, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження №55595891 з примусового виконання зазначеного рішення суду та станом на 27 січня 2021 року відповідачем не здійснено погашення боргу.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.1 і ч.2 ст. 18 ЦПК України).

За змістом положень ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Оскільки на підставі судового рішення про стягнення боргу за договором позики, між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 459/3560/15-ц).

Тобто, правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Відповідно до розрахунків позивача, наведених у позовній заяві, збитки від інфляційних втрат за період з 01 серпня 2017 року по 01 серпня 2020 року становлять 16 095,17 грн. та три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 01 серпня 2017 року по 01 серпня 2020 року становлять 6 644,79 грн.

Зазначені розрахунки, наведені позивачем, є математично правильними та обґрунтованими. Заперечень щодо розрахунків відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки, відповідач визнала позов в повному обсязі та визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»)

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2020 року 2 102,00 грн.

Враховуючи ціну позову, при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В той же час, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1 097,15 грн. Отже, судовий збір в розмірі 256,35 грн. є надмірно сплаченим та підлягає поверненню позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (1 097,15 грн. - 840,80 грн. = 256,35 грн.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420,40 грн., а іншу частину судового збору у розмірі 420,40 грн., сплаченого позивачем, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 82, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р И Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати за період з 01 серпня 2017 року до 01 серпня 2020 року в розмірі 16 095 (шістнадцять тисяч дев`яносто п`ять) гривень 17 копійок та три відсотки річних від простроченої суми боргу за період з 01 серпня 2017 року до 01 серпня 2020 року в розмірі 6 644 (шість тисяч шістсот сорок чотири) гривні 79 копійок, а всього - 22 739 (двадцять дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову згідно з квитанцією №0.0..1 від 25 серпня 2021 року, в розмірі 676 (шістсот сімдесят шість) гривень 75 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02 квітня 2021 року.

Суддя О.В.Авраменко