Справа № 202/4859/21
Провадження № 2-о/202/143/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 серпня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

заявник: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2

заінтересованої особи: ОСОБА_3

представника заінтересованої особи: ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради: Молочко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань в 300 м. до місця проживання (перебування) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вимоги заявник ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що своїми діями ОСОБА_3 вчиняла та в теперішній час продовжує вчиняти психологічне насильство по відношенню до її малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Фактично, завдяки діям ОСОБА_3 в їх сім`ї з`явилась складна психоемоційна обстановка. ОСОБА_3 , відмовляється добровільно повернути до дому її старшу доньку ОСОБА_5 , всупереч норм діючого законодавства та волі батьків розкрила тайну удочеріння, повідомивши, що ОСОБА_10 не є її біологічним батьком, всіляко налаштовує її проти батьків та її молодших сестер та брата. ЇЇ середня донька ОСОБА_6 , яка також перебувала в гостях у бабусі, не розуміє, чому рідна бабуся, ОСОБА_3 намовляє на батьків різні погані речі та всіляко налаштовує її проти сім`ї.

ОСОБА_1 та її представник обставини викладені в заяві підтримали та просили задовольнити заяву. ОСОБА_1 зазначила, що її мати - ОСОБА_3 незаконно утримує її доньку ОСОБА_5 та не пускає її з чоловіком до свого будинку. З дитиною відсутній будь-який зв`язок, оскільки, бабуся цьому всіляко перешкоджає. Наголошувала, що повідомлення малолітній дитині про її усиновлення є фактичним позбавленням волі з використанням психологічного тиску.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису та зазначали, що ОСОБА_5 страждає від психічного та фізичного домашнього насилля, яке вчиняють її батьки. ОСОБА_3 під час особистого спілкування з онукою ОСОБА_5 дізналася про злочинні дії ОСОБА_10 спрямовані на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої дитини. Наголошувала, що в діяїх ОСОБА_10 є склад злочину за ч. 2 ст. 156 КК України та вона діючи в інтересах своєї малолітньої онуки ОСОБА_5 звернулась до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке внесено до ЄРДР та наразі триває досудове розслідування в рамках якого було призначено судово-психологічну експертизу.

Представник органу опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради зазначила, що дитину ОСОБА_5 необхідно повернути до батьків. Всі розповіді дитини є її фантазіями, та спровоковані бабусею дитини, яка маніпулює онукою.

В судовому засіданні в якості свідка було допитано ОСОБА_13 яка повідомила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та в червні 2021 року її стало відомо про вчинення сексуального насильства відносно онуки сусідки - ОСОБА_5 її батьком ОСОБА_10 , про що їй розповіла безпосередньо дитина - ОСОБА_5 .

В судовому засіданні було допитано малолітню ОСОБА_5 , яка повідомила суду, що не бажає повертатися до батьків, оскільки відносно неї батьками застосовується фізичне насильство та батько ОСОБА_10 здійснює відносно неї дії сексуального характеру. Зазначає, що її бабуся ОСОБА_3 не наполягає на тому, щоб вона проживала у неї та бабуся завжди говорить про необхідність самостійного прийняття рішення з питання її місця проживання та інших дій.

Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява про видачу обмежувального припису не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Перещепінським сел., Новомосковського району, Дніпропетровської області 18.04.1981 року.

ОСОБА_10 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 05.06.2019 року, ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Жовтневим районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Соборним районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ЧЧ ВП № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, про те, що у період часу з 04.06.2021 року по 07.06.2021 року, невстановлена особа розголосила таємницю удочеріння її доньки ОСОБА_5 всупереч волі удочерителя та про, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_3 звернулась до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що її онука протягом тривалого часу страждає від психологічного домашнього насилля яке вчиняють батьки та про, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ОСОБА_10 звернувся до ЧЧ ВП № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про те, що мати його дружини ОСОБА_3 здійснює психологічний тиск на його малолітню доньку тим самим незаконно утримує її за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та про, що внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року по справі № 754/6995/19 зазначає, що суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Необхідність видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 заявник аргументує вчиненням щодо її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 психологічного насильства.

Однак, доказів того, що саме бабусею ОСОБА_3 вчиняється психологічне насильство, а саме вчинено дії, що включають словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, та, що такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, суду не надано.

Звернення заявника до органів поліції та внесення органами поліції відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 168 КК України, не підтверджують факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

Довідка № 58 від 07.07.2021 року видана КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради також не підтверджує факт вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_3 , а лише містить висновок, що з боку батька ОСОБА_10 щодо ОСОБА_5 були дії сексуального характеру не є доцільним.

Встановивши, що у порушення вимог статті 81 ЦПК України заявник ОСОБА_1 не надала належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 щодо її малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останньої обмежувального припису, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 350-1-350-6 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда