Справа № 234/3335/21
Провадження № 2/234/2318/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2021 року

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Переверзевої Л.І.,

секретаря - Горбатової Л.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду Донецької області звернувсь ОСОБА_1 х позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позову позивачем зазначено наступне.

04.03.2005 року позивач відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення - приміщення магазину придбав у ОСОБА_2 нежитлове приміщення - приміщення магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 16.4 кв.м, що складає 36/1000 від усього житлового будинку. Договір посвідчено нотаріусам Першої краматорської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № l-1933.

За домовленістю з Продавцем разом з нежитловим приміщенням магазину позивач придбав і гараж, що розташований поруч, а саме в районі житлового будинку АДРЕСА_1 . Фактична передача майна відбулась відразу після укладання договору купівлі- продажу в момент вручення відповідачем йому ключів від приміщення магазину та гаражу. Відповідач повідомив позивачу, що вказаний. Гараж є частиною магазину, ще з радянських часів і був придбаний ним разом з магазином у 2003 році.

З моменту укладання договору купівлі-продажу нежилого приміщення- приміщення магазину відповідач постійно, відкрито використовує вказаний гараж.

Відповідно до технічного паспорту на гараж, що розташований у АДРЕСА_1 загальна площа приміщення гаража складає 12.2 кв.м.

Тобто, з 04.03.2005 року позивач відкрито, безперервно володіє вказаним гаражем протягом 15 років, зробив ремонт, замінив покрівлю та підтримую гараж в задовільному стані. В даний момент має намір розпорядитися своїм майном, але в нотаріальній конторі йому повідомили, що в нього відсутнє право власності на гараж.

Даний факт змушує його звернуся до суду з даною заявою.

З урахуванням викладеного, просив визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 в порядку набувальної давності право власності на гараж загальною площею 12.2 кв.м., що розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежилого приміщення-приміщення магазину від 04.03.2005 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 приміщення магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 16.4 кв.м, що складає 36/1000 від усього житлового будинку.

Тоді ж, за усною домовленістю ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 гараж, розташований в районі будинку АДРЕСА_1 , площа якого відповідно до технічного паспорту від 17.02.2021 року складає 12,2 кв. м.

Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344ЦК) (п. 9 Постанови).

Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володів та продовжує відкрито, безперервно користуватися спірним гаражем, відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набув право власності за набувальною давністю на гараж загальною площею 12.2 кв.м., що розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .

Зважаючи на викладене, суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Керуючись статтями 3,12,81,247,258-259,263-268,279 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 в порядку набувальної давності право власності на гараж загальною площею 12.2 кв. м., що розташований в районі будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Краматорського міського суду Л. І. Переверзева