КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 756/9457/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Номер провадження: 22-ц/824/942/2021 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.

суддів: Білич І,М., Слюсар Т.А.,

при секретарі Качалабі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

В Оболонський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» (далі - СТ «Чорнобилець-2001», відповідач) про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Позовна заява мотивована тим, що він є одним із засновників

СТ «Чорнобилець-2001», що підтверджується протоколом установчих зборів

СТ «Чорнобилець-2001» від 13 грудня 2001 року № 1, та обіймав посаду голови правління СТ «Чорнобилець-2001» до 27 листопада 2014 року.

З початку створення товариства він працював на громадських засадах. Загальними зборами членів СТ «Чорнобилець-2001» від 30 квітня 2002 року було розглянуто пропозицію про те, що оскільки обіймаючи посаду голови правління товариства, він не отримує заробітну плату, то вирішено зараховувати не отриману ним заробітну плату у вигляді оплати вступних, цільових та членських внесків членами його сім`ї, а саме: ОСОБА_2 (дружиною), ОСОБА_3 (сином), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (доньками).

Згідно із наказом від 03 січня 2002 року № 1 «Про затвердження штатного розпису» та рішення правління СТ «Чорнобилець-2001» затверджено штатний розпис товариства на 2003 рік та зміни встановленого розміру мінімальної заробітної плати, і нарахування для голови правління - 3 500 грн. на місяць, а відповідно до наказу від 04 березня 2005 року № 3-к «Про затвердження штатного розкладу», затверджено кошторис Садівницького товариства на 2005 рік та розрахунок для голови правління - 5 000 грн. на місяць, на підставі рішення правління СТ «Чорнобилець-2001», наказом від 10 січня 2007 року № 3-к «Про затвердження штатного розкладу» затверджено кошторис Садівницького товариства на 2007 рік та нарахування йому - 5 000 грн. на місяць, на підставі рішення правління. Відповідно до наказу від 08 січня 2010 року № 2-к затверджено штатний розпис Садівницького товариства та кошторис на 2010 рік, і розрахунок для голови правління у розмірі 5 000 грн. на місяць залишено до наступних загальних зборів Садівницького товариства, на підставі рішення правління СТ «Чорнобилець-2001».

При цьому позивач зазначав, що ці накази були доведені до відома головного бухгалтера товариства для врахування їх у роботі.

Таким чином, як вважає позивач,за період з 03 січня 2003 року до 27 листопада 2014 року йому за виконання обов`язків на посаді голови правління СТ «Чорнобилець-2001» нараховувалася заробітна плата, а саме: з 03 січня 2003 року по 03 березня 2005 року у розмірі 84 000,00 грн., з 04 березня 2005 року по 27 листопада 2014 року - 583 710,00 грн., що разом становить 667 710,00 грн.

Заробітна плата у розмірі 667 710,00 грн., яка була йому нарахована як голові правління СТ «Чорнобилець-2001» не виплачувалася, що підтверджується відповіддю з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07 квітня 2016 року № 190/13.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з СТ «Чорнобилець-2001» на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 6667 710,00 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволенні.

Стягнуто з СТ «Чорнобилець-2001» на користь позивача 667 710 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, СТ «Чорнобилець-2001» оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Садівницьке товариство посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що рішення суду ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилались сторони, а висновки суду не відповідають доказам, які є в матеріалах справи щодо наявності обов`язків Товариства перед родиною позивача щодо звільнення їх від сплати всіх внесків, суд залишив поза увагою пояснення представника відповідача щодо звільнення позивача з 20 квітня 2002 року по 01 квітня 2015 року від сплати усіх внесків. Зазначено, що згідно наказу № 2-к від 28 лютого 2002 року ОСОБА_1 призначено на посаду Голови Правління на громадських засадах з 28 лютого 2002 року, згідно довідки Товариства від 06 вересня 2016 року трудовий договір з ОСОБА_1 не укладався, заробітня плата не нараховувалась та не виплачувалась.

В запереченнях на апеляційну скаргу СТ «Чорнобилець-2001», ОСОБА_1 вказав, що апеляційна скарга відповідача безпідставна, необґрунтована та надумана, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року є справедливим, об`єктивним, обґрунтованим і законним, ухвалене у відповідності до норм чинного законодавства України. Судом першої інстанції ретельно досліджено та проаналізовано матеріали цивільної справи, надано їм правильну та виважену юридичну оцінку, з`ясовано суттєві обставини, що мають значення для справедливого вирішення спору, зроблено об`єктивні висновки, під час розгляду справи та ухвалення у ній рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права. Просив відхилити апеляційну скаргу СТ «Чорнобилець-2001» та залишити рішення Облонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року без змін.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга СТ «Чорнобилець-2001» підлягає частково задоволенню, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року, за апеляційною скаргою СТ «Чорнобилець-2001» рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року в частині стягнення судового збору було скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з СТ «Чорнобилець-2001» судовий збір у сумі 6 670 грн. на користь держави.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року за касаційною скаргою СТ «Чорнобилець-2001» скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При повторному розгляді справи в Київському апеляційному судді, апеляційну скаргу СТ «Чорнобилець-2001» задоволено.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СТ «Чорнобилець-2001» про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 25 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року скасував та передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судом також встановлено, що відповідно до Статуту СТ «Чорнобилець-2001», затвердженого установчими загальними зборами членів СТ «Чорнобилець-2001» 01 грудня 2001 року та Оболонською районною державною адміністрацією м. Києва 28 лютого 2002 року, СТ «Чорнобилець-2001» є добровільним об`єднанням громадян України, яке створене для ведення громадянами колективного та індивідуального садівництва і будівництва на наданих їм земельних ділянках з метою задоволення матеріальних та духовних потреб садівників і членів їхніх сімей.

Згідно з пунктом 1.1. Статуту товариство є складовою частиною «системи кооперації».

ОСОБА_1 є одним із засновників СТ «Чорнобилець-2001», що підтверджується протоколом установчих зборів СТ «Чорнобилець-2001» від 13 грудня 2001 року № 1.

З 28 лютого 2002 року до 27 листопада 2014 року ОСОБА_1 обіймав посаду голови правління СТ «Чорнобилець-2001».

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4.9 статуту СТ «Чорнобилець-2001» вищим органом управління товариства є загальні збори. Загальні збори товариства вирішують питання про заохочення членів правління та активу товариства.

Загальними зборами СТ «Чорнобилець-2001» 30 квітня 2002 року ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від оплати всіх вступних, цільових та членських внесків, що підтверджується протоколом загальних зборів СТ «Чорнобилець-2001» від 30 квітня 2002 року № 2.

В подальшому, 21 травня 2009 року загальними зборами СТ «Чорнобилець-2001» членами товариства підтверджено, що відповідно до рішення загальних зборів СТ «Чорнобилець-2001» від 30 квітня 2002 року № 2 та від 19 листопада 2003 року № 4 ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не сплачують вступні, цільові та членські внески.

Відповідно до протоколу загальних зборів СТ «Чорнобилець-2001» від 21 травня 2009 року № 7 встановлено, що ОСОБА_1 з початку створення

СТ «Чорнобилець-2001» не отримує заробітну плату, вона зараховується йому як сплата за земельні ділянки.

СТ «Чорнобилець-2001», до Державної податкової інспекції у Оболонському районі м. Києва подавались звіти за формою № 1ДФ (раніше за формою № 8ДР) про нараховані та виплачені фізичним особам суми доходів і суми утриманих

з них податків. Звіти підписані позивачем, як головою правління Товариства, при цьому навпроти ідентифікаційного коду , який належить позивачу, відсутня сума як нарахованого так і виплаченого доходу у вигляді заробітної плати (ознака доходу 01), а наявні в матеріалах справи звіти за 4 квартал 2007 року і 4 квартал 2008 року містять суму нарахованого і сплаченого доходу, проте такі доходи були виплачені за ознакою доходу 14 «інші доходи», яка стосувалась виплат за оренду транспортного засобу.

З відповіді від 07 квітня 2016 року № 190/13 Центрального об`єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що страхувальник СТ «Чорнобилець-2001» не надавав дані до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на позивача. Аналогічну інформацію в листі № 5774/03 від 28 березня 2016 надало Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районні м. Києва.

В матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу які було надано Центральним об`єднаним управління Пенсійного фонду України

в м. Києві, що ОСОБА_1 нараховувалась і виплачувалась заробітна плата протягом 2008-2014 років за основним місцем роботи на інших підприємствах.

Серед наявних у СТ «Чорнобилець-2001» протоколів засідань Правління відсутні рішення щодо встановлення позивачу заробітної плати в розмірі 3500 грн. або 5000 грн. Зазначене підтвердили допитані свідки ОСОБА_10 - бухгалтер, ОСОБА_7 - Голова правління СТ «Чорнобилець-2001», які працювали з позивачем з моменту заснування СТ «Чорнобилець-2001».

Як вбачається із ксерокопії витягу із трудової книжки ОСОБА_1 , позивач згідно наказу № 2 від 28 лютого 2002 року був призначений на посаду Голови правління СТ «Чорнобилець-2001» на громадських засадах, а відповідно до наказів № 1 від 03 січня 2003 року та № 5 від 01 лютого 2008 року по день звільнення - 27 листопада 2014 року, його було зараховано на посаду Голови правління.

За правилами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Як вбачається із ксерокопії витягу із трудової книжки ОСОБА_1 , позивач згідно наказу № 2 від 28 лютого 2002 року був призначений на посаду Голови правління СТ «Чорнобилець-2001» на громадських засадах, а відповідно до наказів № 1 від 03 січня 2003 року та № 5 від 01 лютого 2008 року по день звільнення - 27 листопада 2014 року, його було зараховано на посаду Голови правління.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами(стаття 94 КЗпПУ)

Приписами частин першої, четвертої, п?ятої статті 95 КЗпП України визначено, що мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (частина четверта статті 97 КЗпП України).

При звільненні працівника,виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпПУ).

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення суду апеляційної інстанції) визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на наявність наказів про встановлення йому розміру заробітної плати, яка за весь час перебування його на посаді голови правління СТ «Чорнобилець-2001» йому не виплачувалась.

Верховний Суд у скаладі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, скасовуючи рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 вересня 2017 року та передаючи справу на новий судовий розгляд, за касаційною скаргою СТ «Чорнобилець-2001» у поставнові від 04 вересня 2019 року зазначив, що колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача заробітної плати, однак вважає, що під час визначення її суми суди попередніх інстанцій допустили неповноту і однобічність у дослідженні доказів і не перевірили усі обставини, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень та не надали змістоного мотивування доводам сторін, що є передумовою обґрунтованості судового рішення (стаття 213 ЦПК України 2004 року) і обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 , та повертаючи справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 листопада 2020 року зазначив: «Разом з цим апеляційний суд не встановив, що відносини між позивачем та СТ «Чорнобилець-2001» при виконанні обов`язків голови правління цього товариства мали цивільно-правовий характер. Разом з тим, якщо такі відносини були трудовими - не врахував положень статті 43 Конституції України, статей 94, 95, частини четвертої статті 97 КЗпП України, відповідних положень статей 1, 3, 7, 8, 22 Закону України «Про оплату праці», згідно яких право на заробітну плату не нижчу від визначеної законом (мінімальна заробітна плата) є державною гарантією, а власник не вправі в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством; не з`ясував особливостей режиму його роботи, враховуючи зайнятість позивача по трудовим договорам на інших підприємствах у відповідний період».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що між позивачем та СТ «Чорнобилець-2001» фактично існували трудові стосунки, тому з відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути заробітну плату в межах мінімальної заробітної платі за період з 03 січня 2003 року по 27 листопада 2014 року без урахування обов`язкових податків та основних платежів в сумі 95 584 грн., яка складала за вказаний період

з 01.12.2003 до 31.08.2004205,00 грн.;
з 01.09.2004 до 31.12.2004237,00 грн.;
з 01.01.2005 до 31.03.2005262,00 грн.;
з 01.04.2005 до 30.06.2005290,00 грн.;
з 01.07.2005 до 31.08.2005310,00 грн.;
з 01.09.2005 до 31.12.2005332,00 грн.;
з 01.01.2006 до 30.06.2006350,00 грн.;
з 01.07.2006 до 30.11.2006375,00 грн.;
з 01.12.2006 до 31.03.2007400,00 грн.;
з 01.04.2007 до 30.06.2007420,00 грн.;
з 01.07.2007 до 30.09.2007440,00 грн.;
з 01.10.2007 до 31.12.2007460,00 грн.;
з 01.01.2008 до 31.03.2008515,00 грн.;
з 01.04.2008 до 30.09.2008525,00 грн.;
з 01.10.2008 до 30.11.2008545,00 грн.;
з 01.12.2008 до 31.03.2009605,00 грн.;
з 01.04.2009 до 30.06.2009625,00 грн.;
з 01.07.2009 до 30.09.2009630,00 грн.;
з 01.10.2009 до 31.10.2009650,00 грн.;
з 01.11.2009 до 31.12.2009744,00 грн.;
з 01.01.2010 до 31.03.2010869,00 грн.;
з 01.04.2010 до 30.06.2010884,00 грн.;
з 01.07.2010 до 30.09.2010888,00 грн.;
з 01.10.2010 до 30.11.2010907,00 грн.;
з 01.12.2010 до 31.12.2010922,00 грн.;
з 01.01.2011 до 31.03.2011 941,00 грн.;
з 01.04.2011 до 30.09.2011 960,00 грн.;
з 01.10.2011 до 30.11.2011 985,00 грн.;
з 01.12.2011 до 31.12.2011 1004,00 грн.;
з 01.01.2012 до 31.03.2012 1073,00 грн.;
з 01.04.2012 до 30.06.2012 1094,00 грн.;
з 01.07.2012 до 30.09.2012 1102,00 грн.;
з 01.10.2012 до 30.11.2012 1118,00 грн.;
з01.12.2012 до 31.12.2012 1134,00 грн.;
з 01.01.2013 до 30.11.2013 1147,00 грн.;
з 01.12.2013 до 31.12.2013 1218,00 грн.;
з 01.01.2014 до 31.12.2014 1218,00 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року скасуванню, з прийняттям у справі постанови про часткове задоволення позивних вимог позивача.

Оскільки, апеляційний суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в сумі 95 584 грн., то з відповідача на користь держави, відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір в сумі 955,84 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути із Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» (, адреса: 04209, м. Київ, вул. Богатирська, 30-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період з 03 січня 2003 року по 27 листопада 2014 року у розмірі 95 584 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні без урахування обов`язкових податків та обов`язкових платежів.

Стягнути із Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» (, адреса: 04209, м. Київ, вул. Богатирська, 30-Б) на користь держави судовий збір у сумі 955 гривень 84 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар