465/6351/21
2-з/465/325/21
У Х В А Л А

судового засідання

13.08.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засіданняОверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Приймака В.О. про забезпечення позову у цивільній справі №465/6351/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі плюс Україна» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із вищевказаним позовом.

Разом з позовом, представник позивача подав заяву про забезпечення позову по вказаній справі, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» (01024, м. Київ, вул. Толстого Льва, буд. 9, ) в межах ціни позову 1 170 469,91 грн., та накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах ціни позову 1 170 469,91 грн.

Обґрунтовуючи заяву покликається на те, що відповідачі по справі отримали від ОСОБА_1 грошові кошти за квартиру та зобов`язалися збудувати житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . Однак станом на день подання позову та заяви про забезпечення позову не виконали свого обов`язку із будівництва житлового будинку, та відмовляються в добровільному порядку повернути кошти за придбане житло.

Окрім цього, з метою підтвердження недобросовісності відповідачів, ухилення від виконання договірних зобов`язань, а також існування реальної загрози невиконання обов`язку з повернення належних позивачку коштів вказує на численні судові справи за позовами фізичних осіб - покупців квартир до ТОВ «КУА «Оптимум» про стягнення заборгованості (465/3130/20, 465/3977/19, 465/5040/21, 465/4584/20, 465/2568/21, 464/6332/19, 465/4651/20, 465/5655/21), а також наявність відкритих виконавчих проваджень щодо ТОВ «КУА «Оптимум» як боржника.

Відтак, вважає, що відповідачі можуть до винесення судом рішення по справі будь-яким чином відчужити належне їм на праві приватної власності майно на користь третіх осіб, вивести наявні грошові кошти з рахунків в банківських установах, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, та у зв`язку із тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або взагалі унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернутися до суду, а тому представник позивача просить заяву задовольнити та накласти арешт на все нерухоме майно відповідачів в межах ціни позову 1 170 469,91 гривень.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відтак, суд вважає, що слід заяву про забезпечення позову розглядати без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який визначається, як встановлені законом тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб, що застосовуються судом та гарантують або можуть гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку його прийняття на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із роз`яснень п. 6 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №331/3944/18 (провадження № 61-11311св19).

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №269420178, №269364215 від 06.08.2021р., яка додана представником позивача до заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ «КУА «Оптимум» на праві приватної власності належать нежитлові приміщення та паркомісця за адресою: м. Львів, вулиця Рубчака І., будинок 21в, АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення, та квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Відтак, вивчивши матеріали позову та заяву про забезпечення позову, оглянувши долучені документи до таких, в їх сукупності та виходячи із обставин справи, враховуючи можливу тривалість розгляду даної справи, беручи до уваги те, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договору та стягнення з цього приводу коштів в сумі 1 170 469,91 гривень, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог представника позивача щодо забезпечення позову, зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а оскільки невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду, а тому суд вважає, що слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке на праві власності належить відповідачам ТОВ «КУА «Оптимум» та ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог в розмірі 1 170 469,91 гривень.

При цьому, суд виходить з того, що заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідачів в межах ціни позову не призведуть до обмеження прав сторін, а слугуватимуть заходом запобігання можливих порушень прав позивача та вжиття такого заходу не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, оскільки спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи по суті.

Заходи забезпечення позову, про які просить представник позивача, є адекватними та співмірними по відношенню до позовних вимог, на забезпечення яких вони вживаються, та не матимуть наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 128, 149 - 153, 259 - 261, 353 - 355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

заяву задовольнити.

Накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум» (01024, м. Київ, вул. Толстого Льва, буд. 9, код ЄДРПОУ: 37567735) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах суми позовних вимог в розмірі 1 170 469,91 гривень.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала суду про забезпечення позову може бути пред`явлена для виконання до 13 серпня 2024 року.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Оптимум», , місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Толстого Льва, буд. 9.

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_6 ,

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п.п.15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Франківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Повний текст ухвали складено 13.08.2021 року.

Суддя Мартинишин М.О.