Справа № 209/2287/20
Провадження № 2/209/128/21
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Драгунцевої С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 33269,82 грн. за кредитним договором № SAMABWFC8 від 02.03.2017 року станом на 14.07.2020 року, яка складається з наступного: 26000 грн. - заборгованість за кредитом; 7269,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та судовий збір у розмірі 2102 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.03.2017 року відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг «А-Банку» з метою укладення кредитного договору №SAMABWFC8 та отримання кредитної картки. На підставі наданої Анкети-Заяви про приєднання до правил надання банківських послуг, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак свої зобов`язання відповідач належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14.07.2020 року має заборгованість у розмірі 33269,82 грн., яка складається з наступного: 26000 грн. - заборгованість за кредитом; 7269,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Тому, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

01.09.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

18.01.2021 року представник відповідача - адвокат Шпак В.І. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивач посилається на наявність кредитних відносин, які начеб-то виникли між позивачем та відповідачем, що не відповідає дійсності. В матеріалах справи відсутня будь-яка заява відповідача на отримання кредиту, коштів у позику чи інший будь-який належний документ відповідного спрямування.Натомість, позивачем долучено анкету, в якій містяться певні персональні дані станом на 2017 рік, і яка не містить будь-яких відомостей фінансового характеру, не містить прохання від відповідача надати у позику або користування кошти у будь-якому розмірі. З цієї анкети також не вбачається, щоб відповідач просила про отримання чи отримувала б будь-яку кредитну картку, тобто кредитних відносин не виникло і не могло виникнути. В матеріалах справи також відсутні належні платіжні документи, які б підтверджували отримання будь-яких коштів саме відповідачем, а такий документ, як «Розрахунок заборгованості», сам по собі, без наявності відповідних фінансових документів, не може бути доказом будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Також до матеріалів позовної заяви позивачем було долучено «Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https:/a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила». Вказаний Витяг, не підписаний у будь-якому вигляді відповідачем, відповідачем не погоджувалися ці правила та умови, а також дані правила та умови не доводилися до її відома і не можуть створювати для неї будь-які права та зобов`язання.

26.04.2021 року позивач надав заперечення на відзив, в яких просив задовольнити позовні вимоги та проводити розгляд справи у його відсутності. На обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № SAMABWFC8, підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Саме номер договору SAMABWFC8 є внутрішньобанківським, та був створений під час внесення даних кредитного договору до програмного комплексу Банку, тому в Анкеті-заяві не зазначався. в A-Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг в A-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти. Щодо тверджень недопустимості розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, оскільки у банківській виписці відображено використання відповідачем кредитного ліміту.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «А-Банк». З підписанням відповідної анкети-заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з запропонованими йому для ознайомлення Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою, Витягом з умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (а.с. 8-14).

Відповідно до розрахунку заборгованості, який був наданий позивачем, відповідач станом на 14.07.2020 року має заборгованість по невиконаному кредитному договору № SAMABWFC8 від 02.03.2017 року у розмірі 33269,82 грн., яка складається з наступного: 26000 грн. - заборгованість за кредитом; 7269,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с.7, 63).

Відповідно до довідки (а.с.62), наданої позивачем, відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та були надані картки: № НОМЕР_1 , видана 02.03.2017 року, перевипущена 23.09.2019 року зі строком дії до серпня 2020 року; № 693348, видана 23.09.2019 року зі строком дії до грудня 2024 року.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, оскільки, відповідно до виписки (а.с.63) наданої позивачем, відповідач по рахунку № НОМЕР_2 23.09.2019 року отримала 26000 грн., з яких 1000 грн. становила комісія банку. Доказів на підтвердження того, що відповідач не отримувала вказані кошти та реально не користувалась кредитними коштами суду надано не було.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість по відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-банк», що розміщені на сайті: https:/a-bank.com.ua/terms, як невід`ємні частини спірного кредитного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи взагалі містили всі істотні умови договору, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування

Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період - з часу виникнення спірних правовідносин (02.03.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.08.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», що розміщені на сайті: https:/a-bank.com.ua/terms, та на які посилається позивач у якості доказів, які не визнаються відповідачем та не містять її підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.03.2017 року шляхом підписання заяви-анкети.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, тому в частині задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом слід відмовити.

Аналогічна позиція викладена в постанові великої палати Верховного суду України від 03.07.2019 року, справа № 342/180/17.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки позивач підтвердив допустимими та належними доказами факт наявності заборгованості у відповідача за тілом кредиту.

Щодо заявленого клопотання відповідача про стягнення з позивача судових витрат за надання правової допомоги у розмірі 6000 грн., суд наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно п. 1 ч. 3 цієї статті віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Враховуючи, що відповідачем не було подано необхідний документів, для підтвердження сплати адвокату коштів за надання правової допомоги, та відповідно до вимог, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги відповідача про стягнення витрат на правову допомогу на його користь з позивача.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" (, юридична адреса: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC8 від 02.03.2017 року у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 Акціонерного товариства "Акцент-Банк" судові витрати у розмірі 1773,98 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Л. Шендрик