КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4784/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року , постановлену суддею Мазур Ю.Ю., про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних втрат,

У С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних витрат.

25.11.2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій сторона позивача просить накласти арешт на: усі банківські рахунки та все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яке буде виявлене державним/приватним виконавцем під час виконання ухвали суду у межах ціни позову - 6 505 574 (шість мільйонів п`ятсот п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 87 копійок, а саме на: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00); садовий будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 16015794), обґрунтовуючи тим, що підставою звернення до суду з позовною заявою стало те, що 26 травня 2014 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 2 481 000,00 грн. (два мільйони чотириста вісімдесят одну тисячу) гривень та зобов`язався їх повернути у строк до 28 липня 2014 року в порядку та на умовах, визначених Договором позики грошових коштів від 26 травня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузіною Катериною Володимирівною, зареєстрованим у реєстрі №873. Представник позивача зазначає, що 20 січня 2020 року позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу були зменшені позивачем з 2 985 000 гривень до 2 956 140 гривень, а в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та судових витрат вимоги позивача залишилися незмінними. Крім того, представник позивача вказує, що наразі ціна позову визначена у позовній заяві 6 505 574 (шість мільйонів п`ятсот п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 87 копійок, а тому існує ймовірність відчуження відповідачами коштів та належного їм нерухомого чи рухомого майна до моменту набрання судовим рішенням законної сили і звернення його до примусового виконання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, 30.12.2020 представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви у повному обсязі, вжити заходи забезпечення позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності та невірно застосував норми матеріального і процесуального права, що свідчить про нез`ясування судом всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення питання.

У суді апеляційної інстанції представник позивача просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, так як садовий будинок та земельна ділянка, на які просять накласти арешт, відповідачу не належить, квартира АДРЕСА_1 перебуває у заставі .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 2 481 000,00 грн. (два мільйони чотириста вісімдесят одну тисячу) гривень та зобов`язався їх повернути у строк до 28 липня 2014 року, що підтверджується Договором позики грошових коштів від 26 травня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузіною Катериною Володимирівною, зареєстрованим у реєстрі №873.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (дата формування 07.06.2019), згідно якого квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (дата формування 07.06.2019), згідно якого садовий будинок АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_5 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного нерухомого майна, що зробить неможливим виконання потенційного рішення, є обґрунтованим, суд першої інстанції неповно зясував обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Корзаченко В.М. про забезпечення позову в даній справі задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно , що належить відповідачу ОСОБА_3 .

Колегія суддів вважає, що забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 не порушить баланс прав та законних інтересів сторін по справі.

Щодо арешту на садовий будинок АДРЕСА_2 , то судом встановлено, що даний об`єкт нерухомості належить не відповідачам по справі, а тому з цих підстав у задоволенні заяви в цій частині повинно бути відмовлено.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване судове рішення скасувати та постановити нове рішення про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Накласти арешт:

на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00;

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 6 квітня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: