Справа № 139/553/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань Боржемської І.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Він являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Спадкоємцем за іншим заповітом на належну спадкодавцеві земельну ділянку є ОСОБА_2 , яка на житловий будинок не претендує. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі він не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на будинок за життя спадкодавця не видавався, тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 06.07.2021 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою залучено для участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 , а також витребувано від приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Мельника Олександра Миколайовича належним чином завірену копію спадкової справи № 317/2020, заведену щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивач в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві справу просив розглянути у його відсутності (а.с. 2).

Відповідач копію ухвали від 06.07.2021 та доданих до неї матеріалів отримав 07.07.2021, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 33, 61).

Третя особа ОСОБА_2 в підготовче засідання також не з`явилася, копію ухвали від 06.07.2021 та доданих до неї матеріалів, судову повістку фактично не отримала, оскільки листи, що направлялися за її місцем проживання повернулися без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 59,60).

Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, ОСОБА_2 вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чемериське Барського району Вінницької області помер ОСОБА_3 (а.с. 5).

При житті, 09 квітня 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_2 (а.с. 46).

Разом з тим, 08 квітня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 заповів ОСОБА_1 (а.с. 6, 21).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 . Вартість даного будинку становить 54353 гривні.

Факт належності будинку садибного типу спадкодавцеві та його вартість підтверджується, технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 8-10), проведеною оцінкою (а.с. 12-16), довідкою старости ОСОБА_4 № 194 від 10.06.2021, яка видана на підставі облікової картки погосподарського обліку № 0323-1 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом (а.с. 6) стверджується, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок після смерті ОСОБА_3 , який має право на спадкування.

Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно довідки старости Чемериського старостинського округу № 180 від 14.06.2021, ОСОБА_3 на день смерті проживав та був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З копії спадкової справи № 317/2020, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 15.12.2020 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Інший спадкоємець за заповітом, якому ОСОБА_3 заповів усе інше своє майно - ОСОБА_2 , також 24.11.2010 подала нотаріусу відповідну заяву. Будь-які інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 36-55).

Таким чином, позивач - єдиний спадкоємець за заповітом на належний спадкодавцеві житловий будинок, який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Разом з тим, 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Церковному В.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів (а.с. 23).

Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 10 зворот) будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1939 по 1986 рік.

Проведеним технічним обстеженням вказаної нерухомості встановлено можливість її надійної та безпечної експлуатації (а.с. 11).

Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього.

Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З довідки старости ОСОБА_4 № 194 від 10.06.2021, яка видана на підставі облікової картки погосподарського обліку № 0323-1 (а.с. 18) слідує, що спірний житловий будинок знаходився у власності ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16.06.1988 року «Про оформлення права особистої власності на будинки, що належать окремим громадянам в селах Мурованокуриловецького району вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, в тому числі, в с. Снітків Снітківської сільської ради, а виконкому сільської ради видати громадянам свідоцтва згідно цього рішення (а.с. 19). Однак згідно довідки КП «МБТІ» від 27.04.2021 право власності на нього не зареєстровано (а.с. 17). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22).

Земельна ділянка під вказаним будинком перебувала у власності ОСОБА_3 , що доводиться архівним витягом з рішення № 10 виконкому Снітківської сільської Ради народних депутатів від 21.10.1993 (а.с. 20).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач та третя особа позов визнали повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на садибний (індивідуальний) будинок з господарськими спорудами, після смерті ОСОБА_3 .

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 908 грн (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем чи третьою особою при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268-1269 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (літ. «А» - житловий будинок; літ. «А-1» - прибудова до будинку; літ. «А-2» - прибудова котельні; літ. «а» - ганок; літ. «а-1» - козирок; літ. «Б» - літня кухня; літ. «б» - веранда; літ. «Б-1» - сарай прибудова; літ. «В» - погріб; літ. «Г» - сарай; літ. «г» - вбиральня; літ. «Д» - сарай; «№ 1» - криниця; «№ 2» - ворота; «№ 3» - огорожа; «№ 4» - огорожа), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, смт Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення складено 17.08.2021.

Суддя: