Справа № 456/56/20 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/1355/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна районна лікарня», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, директор Комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна районна лікарня» Ігнатов Олексій Іларіонович про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

08.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Стрийська центральна районна лікарня», в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня» № 497-к від 10.12.2019, поновити її на посаді зубного техніка Комунального некомерційного підприємства Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня» з 23 грудня 2019 року, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період починаючи з 24.12.2019 року по день прийняття судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 22 лютого 2000 року на підставі наказу Стрийської центральної райполіклініки №17 від 22.02.2000 у зв`язку з реорганізацією стоматологічної служби її переведено на посаду зубного техніка на 0,5 ставки у Стрийську центральну районну лікарню. 26.09.2018 року Стрийську центральну районну лікарню реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня». 15.10.2019 року їй вручено попередження про наступне вивільнення, в якому зазначено, що у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників КНП «Стрийська ЦРЛ» на підставі Наказу № 157 від 20.06.2019р., Наказу № 198 від 09.08.2019р., висновку робочої групи № 1099 від 04.10.2019р. щодо скорочення працівників стоматологічного відділення та зуботехнічної лабораторії, її попередили про подальше звільнення з 0,5ст. посади зубного техніка на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, яке відбудеться 23.12.2019р. Ій ( ОСОБА_1 ) було запропоновано посади, які були вакантними на той час в КНП Стрийська ЦРЛ»: медичного статистика інформаційного аналітичного відділення - 0,5ст. та молодшої медсестри (санітарки) поліклінічного відділення - 1,0 ст. Крім того, її було повідомлено про те, що їй будуть запропоновані посади, які будуть вакантними в період дії попередження. Наказом №497-к від 10 грудня 2019 року її звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Вважає своє звільнення з роботи незаконними та таким, що порушує її конституційні права, оскільки підставою її звільнення є Наказ №157 від 20.06.2019, Наказ №198 від 09.08.2019, з якими її ніхто не ознайомлював. Зі змісту Наказу № 497-к від 10 грудня 2019 року не зрозуміло, що саме відбулося на підприємстві - скорочення чисельності чи скорочення штату працівників. Крім того, повідомлення про заплановане звільнення не містить попередження, що в разі відмови від запропонованих посад її буде звільнено з займаної посади після закінчення двох місяців з моменту попередження. В той же час, в повідомленні про заплановане вивільнення зазначено точну дату звільнення 23 грудня 2019 року, незалежно від прийнятого нею рішення про переведення її на вільні вакансії. Вважає, що запропоновані їй посади не відповідають її освітньому рівню. У зв`язку з наведеним, вона змушена звернутись до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що наказ про звільнення повинен обов`язково містити підставу звільнення з нормативним посиланням, тобто. роботодавець повинен був зазначити як причину, так і підставу звільнення з покликанням на статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту, на підставі якого проводиться звільнення працівника. Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу про звільнення її з посади, такий містить лише покликання на пункт 1 частини 1 статті 40 КЗпП України без зазначення конкретної причини та підстави звільнення. Вважає, що посилання відповідача в наказі про звільнення на пункт п.1. ч.1 Статті 40 КЗпП України без зазначення конкретної підстави для звільнення, лише з покликанням на норму закону породжує для неї негативні наслідки щодо юридичної невизначеності підстав звільнення. Зазначає, що її представника не було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи судом. Крім того, її представником на підтвердження викладених в позові обставин подано клопотання про витребування доказів, однак в оскаржуваному рішенні суд не зазначив про отримання доказів та дослідження таких в судовому засіданні. Судом не встановлено обставин, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи відбулося скорочення штату та чисельності працівників КНП «Стрийська центральна районна лікарня». Судом не здобуто доказів того, що їй ( ОСОБА_1 ) було запропоновано усі вакантні посади, наявні до дня звільнення. Судом при вирішенні спору також не врахувано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10 вересня 2018 року у справі № 487/6407/16-ц, відповідно до якої звільнення у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці (п.1 ст.40 КЗпП України) є незаконним, якщо працівнику не запропоновано всі вакантні посади, а не тільки ті, які відповідають його кваліфікації.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи по наявних матеріалах справи, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Встановлено, що наказом КНП «Стрийська ЦРП» № 17 від 22.02.2000 року позивача у зв`язку з реорганізацією стоматологічної служби переведено на посаду зубного техніка на 0, 5 ставки у Стрийську центральну районну лікарню, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

У зв`язку із введенням в дію Закону України від 19.10.2017 року №2168-8 «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства, службової записки головного економіста «Економічне обґрунтування необхідності оптимізації штатної чисельності», протоколу комісії з оптимізації штатної чисельності працівників КНП «Стрийська ЦРЛ» від 07.06.2019 року та протоколу проведення консультацій з представниками профкому щодо оптимізації штатної чисельності від 18.06.2019 року, директором КНП «Стрийська ЦРЛ» Ігнатовим О.І. винесено наказ №157 від 20.06.2019 року про скорочення штатних одиниць стоматологічного відділення, зуботехнічної лабораторії та визначено перелік посад, які підлягають скороченню згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 30.09.2019 року.

Наказом директора КНП «Стрийська ЦРЛ» Ігнатова О.І. №198 від 09.08.2019 року внесено зміни до наказу №157 від 20.06.2019 року про скорочення посади стоматологічного відділення та зуботехнічної лабораторії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача ОСОБА_1 ознайомлено з наказами № 157 від 20.06.2019 року та №198 від 09.08.2019 року, що підтверджується актами КНП «Стрийська ЦРЛ» від 24.06.2019 року та від 03.09.2019 року, згідно яких ОСОБА_1 відмовилася ознайомитися письмово з даними наказами.

Відповідно до Наказу КНП «Стрийська ЦРЛ» №227 від 13.09.2019 року створено робочу групу по скороченню посад працівників стоматологічного відділення (а.с.36).

Висновком робочої групи №1099 від 04.10.2019 року щодо скорочення працівників стоматологічного відділення та зуботехнічної лабораторії (а.с.61) запропоновано скоротити штатні одиниці, в тому числі посаду зубного техніка,яку займала ОСОБА_1 .

Відповідно до Попередження про заплановане вивільнення №1146 від 15.10.2019 року (а.с.9) ОСОБА_1 попереджено про звільнення з 0,5 ст. посади зубного техніка з 23.12.2019 у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників КНП «Стрийська ЦРЛ» на підставі наказу № 157 від 20.06.2019 року про скорочення штатних одиниць стоматологічного відділення та зуботехнічної лабораторії, наказу № 198 від 09.08.2019 року про внесення змін до наказу №157 від 20.06.2019 року, та одночасно запропоновано вакантні посади медичного статиста інформаційно-аналітичного відділення (0,5ст.) та молодшої медсестри поліклінічного відділення (1,0ст).

15.10.2019 року ОСОБА_1 отримала попередження про заплановане вивільнення, що підтверджується її особистим підписом на копії такого (а.с. 37).

Наказом КНП «Стрийська ЦРЛ» №497-к про звільнення ОСОБА_1 від 10.12.2019 (а.с.8), позивача звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Відповідно до Структури та штатної чисельності КНП «Стрийської ЦРЛ», погодженої головою Стрийської районної державної адміністрації та затвердженої головою Стрийської районної ради у стоматологічному відділенні, станом на 01.01.2020 року посада зубного техніка відсутня.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у КНП «Стрийської ЦРЛ» дійсно мало місце скорочення штату працівників; звільнення позивача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства; позивачу своєчасно повідомлено про наступне вивільнення та запропоновано вакантні посади, згоду на зайняття яких ОСОБА_1 не надала.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.