Ухвала

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 587/1248/20

провадження № 61-12821ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року в складі судді Степаненка О. А., та постановуСумського апеляційного суду від 02 липня 2021 року у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Левченко Т. А., у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Тетяни Павлівни, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т. П., Василенка Ю. А., треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Позовна заява мотивована тим, що 10 серпня 2018 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 у позику грошові кошти в сумі 11 000 доларів США на строк до 17 серпня 2018 року. У зв`язку з неповерненням суми позики ОСОБА_4 подав до Зарічного районного суду м. Суми позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, де у порядку забезпечення позову ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 листопада 2018 року було накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7 - 1/2 часток нежитлового приміщення та 1/2 часток нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказував, що з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що 11 грудня 2018 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Т. П. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності, номер запису про права власності: 29400900, відповідно до якого за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , хоча на той час на цей об`єкт нерухомого майна було зареєстровано обтяження (арешт нерухомого майна), накладений згідно ухвали Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6220/18 від 08 листопада 2018 року. Позивач вважав, що дії державного реєстратора Матусенко Т. П. щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення є незаконними, оскільки державний реєстратор повинен був відмовити в такій реєстрації на підставі пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки були наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2 просив: визнати неправомірними та скасувати запис про проведену реєстрацію права власності 29400900 від 11 грудня 2018 року за ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 7, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 02 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

29 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 липня 2021 року, уякій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме пункту 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно пункту 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25 грудня 2015 року № 1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання неправомірним та скасування запису про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Отже, справа № 587/1248/20 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 587/1248/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 02 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми Матусенко Тетяни Павлівни, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук