Єдиний унікальний номер 741/279/20
Провадження № 2/741/74/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 02 квітня 2021 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.Ю.,

позивачів, їх представника - адвоката Ющенко Н.О.

та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування заповіту,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх двоюрідна тітка по лінії батька ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,44 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована в АДРЕСА_1 . У ОСОБА_4 власних дітей не було, вона мала трьох рідних братів ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 був їх (позивачів) батьком. У серпні 2019 року вони (позивачі) звернулися до державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 . На час подання цієї заяви їм (позивачам) було відомо, що інші родичі не зверталися до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 . У листопаді 2019 року вони (позивачі) прибули до нотаріуса, де зустріли свого двоюрідного брата ОСОБА_3 , який повідомив їм про те, що у 1999 році ОСОБА_7 склала заповіт на його ( ОСОБА_3 ) користь. Вони (позивачі) вважають, що ОСОБА_7 не могла скласти цей заповіт, оскільки остання була хворою, її стан здоров`я був стабільно важким, вона дуже погано бачила, взагалі не вміла чекати. При житті ОСОБА_7 нікому не розповідала про складений заповіт, а лише говорила, що після її смерті все залишиться їм (позивачам), оскільки саме вони завжди їй допомагали та доглядали.

Позивачі просили суд визнати недійсним та скасувати заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, просили їх задовольнити, позивачі пояснили, що ОСОБА_3 рідко приїздив до ОСОБА_7 , матеріальної допомоги не надавав, участі у похованні не приймав. Вони (позивачі) провели газ в будинок ОСОБА_7 , отримували замість неї пенсію, розписувалися про отримання пенсії, отримували орендну плату за користування паєм. При житті ОСОБА_7 запевняла, що все її майно залишиться їм (позивачам). ОСОБА_7 була неграмотною, не розуміла по годиннику, не вміла читати, працювала дояркою, гроші вміла рахувати, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебувала, провалів у пам`яті не мала. У ОСОБА_7 була пахова грижа, від якої вона лікувалася. ОСОБА_7 нікому не розповідала про те, що вона у сільській раді склала заповіт. У них (позивачів) є сумніви у справжності підпису ОСОБА_7 , який міститься у тексті оскаржуваного заповіту.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву, пояснив, що ОСОБА_7 була доброю, останнє віддавала позивачам. Він (відповідач) відносився до ОСОБА_7 як до рідної матері, поставив у її будинку пластикові вікна та вхідні двері, робив все, що вона просила. Після перенесеного ОСОБА_7 інсульту він (відповідач) дві неділі проживав разом із нею, здійснював догляд та посадив город. У ОСОБА_7 був гарний зір, вона мала швейну машинку, якою особисто шила. ОСОБА_7 отримувала зерном орендну плату за користування паєм. Він (відповідач) є чорнобильцем, у зв`язку із цим був вимушений проходити лікування, а тому часто не приїздив до ОСОБА_7 . Йому (відповідачу) та позивачам було відомо про існування оскаржуваного заповіту ОСОБА_7 , з приводу цього між ним та позивачами були сварки. Під час сварок ОСОБА_1 говорила, що цей заповіт скасує. ОСОБА_7 особисто підписувала всі документи, виписувала газету, писала погано. Підпис ОСОБА_7 , який стоїть у оскаржуваному заповіті, відповідає іншим її підписам, які містяться у договорі оренди земельної ділянки, договорі про газопостачання будинку та квитанціях за газ і світло.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання, суть яких зводиться до того, що протягом 5 місяців вона працювала соціальним працівником, здійснювала догляд за ОСОБА_7 ОСОБА_2 є її сусідкою. ОСОБА_3 періодично приїздив до ОСОБА_7 . У 2018 році догляд за ОСОБА_7 здійснювала ОСОБА_2 ОСОБА_7 могла розписуватися, але у зв`язку із тим, що мала поганий зір не могла читати. ОСОБА_7 була як рідна мати для племінників.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_7 була скандальною та злопам`ятною жінкою, психічно здоровою. Вона (свідок) особисто не знає чи була ОСОБА_7 грамотною, її (свідка) мати говорила, що ОСОБА_7 була неграмотною.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала показання, суть яких зводиться до того, що протягом 14 років вона працювала соціальним працівником, здійснювала догляд за ОСОБА_7 . Вона (свідок) рекомендувала ОСОБА_7 залишити заповіт, оскільки вона була одинокою, на що остання їй розповідала, що вже склала заповіт на користь ОСОБА_3 ОСОБА_7 говорила, мала добрий зір, по городу все робила сама, у документах розумілася, погано чула, була доброю, щирою та покладистою. ОСОБА_7 могла самостійно виконувати роботу, тримала порося, сама прала, після операції тримала лише курей. По телефону ОСОБА_7 спілкувалася з ОСОБА_3 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дав показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_7 була адекватною та роботящою жінкою, всім допомагала. ОСОБА_3 доглядав за ОСОБА_7 після того, як вона перенесла інсульт, та розповідав, що робив їй масажі. За 5 років до смерті ОСОБА_7 розповідала йому (свідку) про те, що склала заповіт на користь ОСОБА_3 , щоб у нього була дача. ОСОБА_3 періодично приїздив до ОСОБА_7 та провідував її. У ОСОБА_7 був добрий зір, вона виписувала газету. Він (свідок) спілкувався з ОСОБА_7 орієнтовно один раз у тиждень.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання, суть яких зводиться до того, що йому було відомо про існування заповіту, складеного ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 . Про заповіт він (свідок) не повідомляв племінникам. ОСОБА_7 вміла читати та розписуватися, отримувала пенсію, мала паспорт.

Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Частинами 1 та 2 ст. 1247 ЦК України встановлено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Частиною 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

З матеріалів справи (а.с. 63) вбачається, що 15 жовтня 1999 року ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області Дубик С.М. та яким ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_3 .

У судовому засіданні встановлено, що Носівською районною державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_7 зведена спадкова справа № 223/2019, із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 74-75).

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами та їх представником не надано доказів та не доведено існування підстав, визначених ст. 1257 ЦК України, для визнання заповіту недійсним, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача.

За таких обставин суд вважає, що оскаржуваний заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Доводи позивачів та їх представника про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не могла скласти заповіт, що заповіт підписаний не ОСОБА_7 є надуманими, необґрунтованими та такими, що спростовуються доказами по справі.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, та зважаючи на те, що позивачами та їх представником не доведено існування обставин, викладених у позовній заяві, не надано до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування однозначного існування викладених у позові обставин, які б відповідали фактичним обставинам справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову про визнання заповіту недійсним слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

У силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , про визнання заповіту недійсним - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв