У Х В А Л А

іменем України

"09" квітня 2021 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Ухвалою судді від 14 грудня 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 26 січня 2021 року. В підготовчому засіданні неодноразово оголошувались перерви та в останнє, в підготовчому засіданні 30 березня 2021 року процесуально ухвалено закрити підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 18 травня 2021 року о 12 год. 00 хв.

06 квітня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області поштовим відправленням надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення вищевказаного позову, в якій він просив заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо товару (трикотажні вироби), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дві земельні ділянки під торгові палатки розміром 9 м. кв. та 6 м. кв на загальну суму 100000 тис. (сто тисяч) гривень.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач у справі - ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, яка зареєстрована з 16.03.2011 номер запису: 0012875, вид діяльності - роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям (основний).

У відповідності до відповіді ТОВ «Комфорт» від 22.07.2020 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 орендує у ТОВ «Комфорт» за адресою: АДРЕСА_1 дві земельні ділянки під торгові палатки розміром 9 м кв. та 6 м кв.

Під час їх спільного сумісного життя майно, яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 придбане за рахунок належних подружжю спільних коштів. В основному це майно - трикотажні вироби. Орієнтовна вартість такого майна складає близько 100000 тис. (сто тисяч) гривень, оскільки точну вартість майна неможливо визначити в зв`язку з постійним оборотом товару на ринку (купівля-продаж).

Вважає, що товар придбаний за рахунок належних подружжю спільних коштів, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу у рівних частинах. Оскільки зазначене майно входить до обсягу спільного сумісного майна подружжя то існує висока ймовірність того факту, що буде відчуження даного товару на користь інших осіб, або його зменшення в зв`язку з продажем, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно існує спір, щодо спільного сумісного майна подружжя, предметом якого є :

- житловий будинок, зареєстрований на позивача, що знаходиться в АДРЕСА_2 та придбаний на підставі свідоцтва про право власності від 04 березня 2002 року виданого на підставі наказу Білоцерківської держадміністрації № 3;

- земельна ділянка, зареєстрован на позивача, кадастровий номер :04:002:0077, що знаходиться в АДРЕСА_2 та придбана на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 667498, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею;

- земельна ділянка, зареєстрована на відповідача, кадастровий номер :04:002:0112, що знаходиться в АДРЕСА_2 ;

- легковий автомобіль, зареєстрований на позивача, марки DAEWOO LANOS 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , право власності якого підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Звертаючись до суду з вищевказаною заявою про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо товару (трикотажні вироби), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на двох земельних ділянках під торгові палатки розміром 9 кв. м. та 6 кв.м. на загальну суму 100000 тис. гривень, оскільки, вважає, що вищевказаний товар є його спільною сумісною власністю з відповідачем, а тому існує висока ймовірність того факту, що він буде відчужений відповідачем на користь інших осіб або він зменшиться в зв`язку з продажем, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що відповідне майно може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись до суду з заявою про забезпечення позову, всупереч вимогам чинного законодавства, не надав жодного обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Із змісту заяви про забезпечення позову не вбачається, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову. В своїй заяві про забезпечення позову, позивач лише посилається на потенційну можливість відчуження товару, який не є предметом спору в даній справі.

За вказаних підстав, суд дійшов висновку, що відсутній безпосередній зв`язок між предметом позову та заходами забезпечення позову, які просить вжити позивач, враховуючи підстави, якими така заява обґрунтована, а тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо товару (трикотажні вироби), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дві земельні ділянки під торгові палатки розміром 9 кв. м. та 6кв. м. на загальну суму 100000 тис. (сто тисяч) гривень є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючисьст.ст. 18, 157, 149-153, 258, 353 ЦПК України, ст. 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - відмовити повністю.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала суду надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов