Номер провадження: 22-ц/813/7247/21
Номер справи місцевого суду: 2-9147/09
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Івановського Віктора Віталійовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року поновлено строк позовної давності.

Визнано недійсним договір дарування нерухомого майна, укладений 12 грудня 2003 року між ОСОБА_4 («Дародавець») та ОСОБА_3 («Дароотримувач») квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., реєстровий номер 14843.

Повернуто сторони в первинний стан.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 15 вересня 2003 року між ОСОБА_4 («Продавець») та ОСОБА_2 («Покупець»).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 22 березня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Івановський В.В. звернувся безпосередньо до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

29 березня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Івановський В.В. подав до апеляційного суду додаткові пояснення до раніше поданої ним апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Івановського В.В. слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2020 року ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, засобами поштового зв`язку направив апеляційну скаргу на вищенаведене рішення, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову (а.с.36-44).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року залишено без руху, надано десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги. Приймаючи вищенаведену ухвалу, апеляційний суд виходив з того, що апелянт належних підстав пропуску строку, враховуючи той факт, що оскаржуване рішення суду було постановлено ще в 2009 році у апеляційній скарзі, не навів, а також не надав доказів сплати судового збору за подачу апеляційної скарги (а.с. 49-51).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, оскільки недоліки апеляційної скарги, зокрема, в частині пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом усунуто не було (а.с. 57-58).

З матеріалів справи вбачається, що ухвали Одеського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року та від 18 листопада 2020 року були направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_2 , зазначену у апеляційній скарзі ОСОБА_1 від 16 липня 2021 року. Апеляційний суд звертає увагу, що у апеляційній скарзі, поданій представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 22 березня 2021 року адресою апелянта також зазначено: АДРЕСА_2 .

22 березня 2021 року ОСОБА_1 , повторно звертаючись до суду із апеляційної скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, у якому посилається на те, що про існування оскаржуваного рішення йому стало відомо під час ознайомлення його представника із матеріалами справи №522/21747/20 лише 22 лютого 2021 року (а.с. 70-95).

У додаткових поясненнях, поданих до апеляційного суду 29 березня 2021 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 зазначає, що наявна у матеріалах справи апеляційна скарга ОСОБА_1 від 17 липня 2020 року ОСОБА_1 не подавалась і не підписувалась, що стало підставою його звернення до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 з заявою про вчинення злочину. Окрім того, на думку представника апелянта, відсутність у поданій 17 липня 2020 року апеляційній скарзі паспортних даних апелянта та несплата судового збору є додатковим підтвердженням того, що відповідну апеляцію було подано не ОСОБА_1 (а.с. 99-106)

Разом з тим, апеляційний суд не приймає до уваги такі доводи представника апелянта виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії суду, як особливого суб`єкта владних повноважень, регламентовані процесуальним кодексом, дискреція на обрання варіантів дій судом має бути прямо передбачена в процесуальному законі.

Втім, за змістом зазначених вище норм в разі, якщо існує не скасована ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення суд апеляційної інстанції безальтернативно відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відкриття провадження за повторно поданою апеляційною скаргою, враховуючи існування не скасованої ухвали про відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення суперечило б «res judicata» принципу остаточності рішень суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України»).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства.)

Крім того, щодо посилань апелянта на звернення ОСОБА_1 до поліції із заявою про вчинення злочину та на відсутність у поданій 17 липня 2020 року апеляційній скарзі паспортних даних апелянта, апеляційний суд звертає увагу, що саме по собі таке звернення особи не є достатнім доказом, у розумінні ст. 80 ЦПК України, існування обставин, на які посилається апелянт, а подана 29 березня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокат Івановським В.В. так само не містить відповідної інформації про паспортні данні апелянта.

Щодо посилань представника апелянта на фіксацію в ухвалі Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року не зазначення апелянтом адреси його місця проживання, апеляційний суд вважає, що такі доводи апелянта є безпідставними, адже з відповідної ухвали апеляційного суду не вбачається зазначення судом відповідних обставин. Спростовує такі доводи також і зміст поданої 16 липня 2020 року ОСОБА_1 апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого національного законодавства, норми міжнародних нормативно-правових актів, які є частиною національного законодавства, оскільки ухвала Одеського апеляційного суду від 18 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі-продажу, не була оскаржена в касаційному порядку, та на момент подання апеляційної скарги представником ОСОБА_1 адвокат Івановським В.В. 29 березня 2021 року не скасована, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвокат Івановського В.В. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року, з огляду на наявність ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї самої особи на це саме судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Івановського Віктора Віталійовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді Одеського апеляційного суду І.А. Артеменко

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік