Справа № 353/597/21
Провадження № 2/353/273/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 рокум.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Мотрук Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в :

До Тлумацького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Ухвалою цього ж суду від 30.07.2021 року дана позовна заява залишена без руху, в якій вказано наступні нелодіки, а саме: позивачем заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, проте до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 908 грн 00 коп, тобто лише за одну позовну вимогу. Даною ухвалою позивачу роз`яснено про необхідність оплати судового збору за другу позовну вимогу у розмірі 908 грн 00 коп, із зазначенням необхідних реквізитів рухунку та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали.

10.08.2021 року до Тлумацького районного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 30.07.2021 року, у якій остання зазначила, що нею заявлено лише одну позовну вимогу про розірвання шлюбу та сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір». Вказала, що рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 06.04.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей; спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей немає. Вона не заявляла і не заявляє вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, які проживають з нею, а тільки просила суд при ухваленні рішення про розірвання шлюбу місцем проживання дітей залишити місце її проживання.

На обгрунтування своєї позиції остання посилається на правовий висновок ВС у постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) у якому вказано, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Ознайомившись із вищевказаною позовною заявою та заявою про усунення недоліків приходжу до наступних висновків.

30.07.2021 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено увалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей без руху, роз`яснено позивачу про необхідність сплати судового збору за другу позовну вимогу у розмірі 908 грн 00 коп із зазначенням необхідних реквізитів рахунку та строку для усунення недоліків.

У заяві про усунення недоліків позовної заяви від 10.08.2021 року позивач вказала, що не заявляла дві позовні вимоги, а лише одну про розірвання шлюбу; вимогу про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, які проживають з нею не заявляла, а тільки просила суд при ухваленні рішення про розірвання шлюбу місцем проживання неповнолітніх дітей залишити місце її проживання, з якими вона і на даний час проживає. Спір між сторонами щодо місця проживання неповнолітніх дітей відсутній.

На підтвердження свого обґрунтування остання посилається на правовий висновок ВС у постанові від 15.01.2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у справі № 200/925/18 від 15.01.2020 року, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Суд звертає увагу на те, що провадження по даній справі на даний час не відкрито, а тому твердження останньої про відсутність спору між сторонами щодо визначення місця проживання дитини є передчасним, оскільки на стадії залишення позовної заяви без руху та відкриття провадження по справі суд не з`ясовує думку учасників справи щодо заявлених позовних вимог.

Наявність рішення суду про стягнення з відповідача аліментних платежів на утримання їх неповнолітніх дітей жодним чином не може слугувати підставою для твердження про відсутність чи наявність у відповідача заперечень щодо визначення місця проживання останніх. Крім того, під час розгляду даної справи про стягнення аліментів не вирішувалося питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Проте, наявність спору чи його відсутність в частині визначення місця проживання дітей судом не зазначено як підставу для залишення даної позовної заяви без руху.

Крім того, суд вважає, що посилання позивача на вищевказану постанову ВС є хибним, оскільки у даній постанові ВС висловив свою позицію щодо можливості одночасного розгляду з вимогою про розірвання шлюбу питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком, за умови відсутності спору між сторонами по даному питанню.

Верховний Суд у постанові по справі № 200/925/18 від 15.01.2020 року не дає оцінки щодо сплати чи несплати судового збору за розгляд судом вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом із вимогою про розірвання шлюбу.

Суд роз`яснює, що дане питання регулюється лише спеціальним Законом України «Про судовий збір», відповідно до п. 2 ст. 4 якого, ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яку заявила фізична особа, в даному випадку вимога про визначення місця проживання дітей, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.1 ч.3 вищевказаного Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до переконання, щовимоги ухвали від 30.07.2021 року не виконано, і не усунуто недоліки, тому позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

На підставі наведеного, відповідно до ЗУ «Про судовий збір», керуючись ч. 3, 4 ст. 185, 260-261 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,вважати неподаною та повернути позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяЛ. І. Мотрук