УХВАЛА

Справа № 621/914/21

Провадження 2-з/621/2/21

06 квітня 2021 року м. Зміїв

Суддя Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`єва, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року до Зміївського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходи забезпечення майбутнього позову до відповідачів -Міністерства освіти і науки України, Харківського державного вищого училища фізичної культури №1, третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними актів індивідуальної дії та поновлення на роботі.

В обґрунтування заяви зазначено, що в період з 01.07.2015 по 01.07.2020 року він працював за контрактом на посаді директора Харківського державного вищого училища фізичної культури № 1.

Наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2020 № 173-к Позивача звільнено з посади директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 у зв`язку із закінченням строку контракту. 17.06.2020 позивач звернувся до Міністерства освіти і науки України із заявою про призначення його виконуючим обов`язки директора з 02.07.2020 року. Наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2020 № 176-к призначено позивача виконуючим обов`язки директора Відповідача 2 з 02.07.2020 по 01.10.2020. Наказом Міністерства освіти і науки України від 24.09.2020 № 291-к, позивачу продовжено строк виконання обов`язків директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 до призначення керівника Харківського державного вищого училища фізичної культури №1у встановленому законодавством порядку, однак до 01.04.2021. Увесь цей час позивач виконував функції виконуючого обов`язки директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 сумлінно та належним чином, без жодних зауважень чи будь-яких порушень правил трудової дисципліни. На роботі позивача поважає трудовий колектив, під його керівництвом заклад досяг чи малих спортивних, економічних та інших освітніх успіхів. Йому виплачувалася заробітна платня у встановленому порядку та виконувались усі інші приписи трудового законодавства, що свідчить про існування між ним та відповідачами трудових правовідносин. Трудові відносини між позивачем та відповідачами фактично тривали після припинення 01.10.2020 першого строкового трудового договору про тимчасово виконуючого обов`язки директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 (наказ Міністерства освіти і науки України від 25.06.2020 № 176-к), і жодна зі сторін не вимагала їх припинення. Крім того, наказом Міністерства освіти і науки України від 24.09.2020 № 291-к вказаний договір фактично було переукладено на новий строк.

Вважає, що між позивачем та відповідачами було укладено безстроковий договір виконуючого обов`язки директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1.

Разом з тим позивачу стало відомо, що Наказом Міністерства освіти і науки України від 26.03.2021 № 132-к його звільнено з посади виконуючого обов`язки директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Наказом Міністерства освіти і науки України від 26.03.2021 № 133-к призначено виконуючим обов`язки директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 ОСОБА_2 ..

При цьому, з 27.03.2021 по теперішній час позивач захворів та перебуває на лікарняному.

У зв`язку із викладеним вважає своє звільнення незаконним, а відповідні накази про його звільнення та призначення ОСОБА_2 протиправними.

Разом з тим, ОСОБА_2 на цей час прибув на місце роботи позивача та намагається здійснювати його повноваження (звільняє інших співробітників, проводить наради, видає управлінські рішення як нібито директор), що в свою чергу завдасть істотної шкоди як інтересам Харківського державного вищого училища фізичної культури №1, так і третіх осіб.

Позивач вважає, що на цей час існує нагальна потреба вжиття невідкладних заходів, спрямованих як на забезпечення ефективності реального відновлення прав позивача, так і захисту прав третіх добросовісних осіб, що не є стороною цього спору.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без проведення судового засідання в порядку письмового провадження згідно із ч.7 ст.13 ЦПК України.

Ознайомившись з доводами заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2, п.4, п.10 ч.1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 55 Конституції Українипередбачено, що кожному гарантується право на судовий захист.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зі змісту п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Проаналізувавши доводи позивача на відповідність вищевказаним вимогам суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована необхідністю забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та шляхом тимчасового зупинення дії ііндивідуального акту, позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі невжиття таких заходів, а зазначені позивачем підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами

Зокрема суд враховує, що зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України від 26.03.2021 № 132-к до набрання рішенням суду по цій справі законної сили не призведе до порушення балансу інтересу сторін спору, адже таке зупинення має тимчасовий характер до вирішення справи по суті та не призводить до вирішення спору по суті. Тому саме зупинення дії вказаного наказу є співвмірним та адекватним заходом, що спрямоване на ефективне відновлення у майбутньому прав позивача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Також, відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення)

Положеннями вказаної статті визначено право суду, у випадку можливості спричинення відповідачу внаслідок забезпечення позову збитків, вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову зустрічного забезпечення у розмірі співмірному із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, умовою застосування зустрічного забезпечення є обґрунтування можливості спричинення відповідачу забезпеченням позову збитків.

Враховуючи відсутність доказів можливості завдання збитків заявленими позивачем та задоволеними судом заходами забезпечення позову, з урахуванням законодавчо обґрунтованого характеру вжитих заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного забезпечення.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для зупинення дії наказу Міністерства освіти і науки України від 26.03.2021 № 133-к про призначення директором ОСОБА_2 , оскільки він не стосується прав або інтересів позивача та його існування не створює об`єктивних перешкод до відновлення прав позивача по справі у разі подальшого задоволення позову.

Також, відповідно до частини 10 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили. Згідно з частини 5 статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень. Пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 915/508/18.

Враховуючи те, що заборона реєстраційних дій щодо відомостей про керівника юридичної особи не створює жодного втручання в господарську чи іншу законну діяльність господарюючого суб`єкта та обґрунтованість зазначених позивачем ризиків, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви в цій частині та наявність підстав для її задоволення.

Одночасно, суд роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до ч.4 ст. 152, ч.13 ст. 157 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задовольнити частково.

Зупинити дію Наказу Міністерства освіти і науки України від 26.03.2021

№ 132-к про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків директора Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 01.04.2021 року до набрання рішенням суду по цій справі законної сили.

Заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації, державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, вчиняти та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо внесення чи зміну відомостей про керівника Харківського державного вищого училища фізичної культури №1 (, Україна, 61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ФРОНТОВА, будинок 3).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

З урахуванням п.5.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заявник (стягувач): ОСОБА_1 (Адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Боржник:

Міністерство освіти і науки України (Адреса: Україна, 01135, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПЕРЕМОГИ, будинок 10; );

Харківське державне вище училище фізичної культури №1 (Адреса: Україна, 61070, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ ФРОНТОВА, будинок 3; ).

Повний текст ухвали складено 06 квітня 2021 року.

суддя В. Філіп`єва