Справа № 308/6344/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Паровій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

21.05.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 . Позов обґрунтовано тим, що подружнє життя між ними фактично припинено, шлюб існує формально, збереження сім`ї неможливе. Зазначає, що між ними відсутній спір щодо проживання дитини, оскільки їх неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг віку, з якого самостійне визначає місце свого проживання.

В судове засідання сторони не з`явилися, від позивачем 01.06.2021 подано заяву, в якій він просить розглянути позовні вимоги без його участі, задовольнивши такі. В свою чергу відповідачка подала до суду 02.06.2021 заяву, в якій не заперечує щодо розірвання шлюбу, просить розірвати шлюб та відновити її дошлюбне прізвище - ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

04.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано шлюб, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №635. Прізвища після одруження: чоловіка - ОСОБА_1 , дружини - ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 04.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області.

За твердженням позивача, яке не заперечується відповідачкою, спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалась, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та ухвалення відповідного судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 стверджується, що у сторін за час перебування у шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За твердження позивача, яке не заперечується відповідачкою, спору щодо місця проживання дитини між ними нема, так як останній досяг віку, з якого самостійно вирішує таке питання.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Судом не встановлено наявність спору між батьками (позивачем та відповідачкою) щодо визначення місця проживання їх неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш того останній досяг 16-річного віку а відтак місце проживання (з ким з батьків) ним визначається самостійно.

Згідно зі ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на заявлену відповідачкою в заяві від 02.06.2021 вимогу щодо повернення дошлюбного прізвища, суд вважає за можливе повернути останній дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 56, 105, 110, 112, 115 СК України, суд

ухвалив:

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №635, згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 04.10.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області.

Після розірвання шлюбі відновити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов