П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 22-11911 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А. А.

Унікальний № 761/14563/21 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Іванової І. В.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шейко Вольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в частині, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності,-

у с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в частині, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності (а. с. 1-7).

Разом із з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову було вмотивовано тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 . Позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька, якому належала квартира АДРЕСА_1 . На теперішній час єдиним власником цієї квартири є відповідач. Спір у справі виник з приводу 1/2 частки указаної квартири, яку на думку позивача він має право успадкувати після смерті батька ОСОБА_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в частині, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності задоволено, акладено арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду, адвокат Шейко В. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову (а. с. 20-25).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

09 серпня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшла заява завідувача Першої Київської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори (а. с. 45).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , адвоката Шейко В. В., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника ОСОБА_2 , адвоката Глухенького С. О., який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині, скасувати рішення про державну реєстрацію прав, визнати права власності з метою отримання можливості реалізувати право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 , а саме, - на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову районний суд виходив з того, що з матеріалів справи убачається існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач і звернувся з позовом до суду. При цьому захід забезпечення у виді накладення арешту є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки вказане майно є безпосереднім предметом спору у справі. Зважаючи на предмет позовних вимог, діями відповідача можуть бути порушені права позивача щодо вказаного об`єкту нерухомого майна та наявна реальна об`єктивна можливість відчуження в подальшому на користь третіх осіб квартири, що значно ускладнить розгляд справи, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні питання забезпечення позову, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відповідають обставинам справи.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться в нього та в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у роз`ясненнях постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом (серія та номер: 11-145) від 17 вересня 2020 року частково недійсним, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54102064 від 17 вересня 2020 року, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Отже у даній справі, предметом позову є, майнові інтереси позивача щодо здійснення права спадкування квартири АДРЕСА_1 .

Ураховуючи, що указане майно може бути у будь-який час відчужене йото титульним власником ОСОБА_1 , у суду є реальні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення (арешт майна, заборона його відчуження) може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову та поновлення порушених прав позивача ОСОБА_2 , за захистом яких він звернувся до суду.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що вимоги про визнання права власності стосовно спірної квартири у позові ОСОБА_2 відсутні та вказаний позов є позовом немайнового характеру а тому відсутні підстави для його забезпечення, відхиляюся апеляційним судом як неприйнятні.

Аргументи апеляційної скарги про те, що районним судом не враховано, що позивач взагалі не є власником жодного майна, веде асоціальний спосіб життя та схильний до бродяжництва, тому районному суду слід було вирішити питання щодо зустрічного забезпечення, не можуть бути прийняті у якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Адже застосований судом за заявою позивача захід забезпечення позову у вигляді арешту квартири не позбавляє відповідача можливості використовувати це майно за призначенням, тому не зможе спричинити збитків, пов`язаних із втратою доступу до майна.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шейко Вольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2021 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді І. В. Іванова

Т. О. Невідома