№ 207/3/21
№ 2-о/207/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі Сівачук А.А.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Пополітова І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Південний районний відділ у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, в якій просив суд встановити юридичний факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Воркута Республіка Комі Російської Федерації на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) до теперішнього часу.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Воркута Республіка Комі Російської Федерації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 09 червня 1988 року і до теперішнього часу, за межі України ніколи не виїжджав, громадянин України.

Він мав паспорт та офіційно працював з 1982 по 1985 рік в Дніпродзержинській Базі МТС ПЭО «Днепроєнерго», з 1985 по 1986 рік на заводі ім. газети «Правда», а з 21.11.1986 року безперервно по 06.09.1993 рік працював на Дніпродзержинській меблевій фабриці. Тобто на 1991 рік він постійно проживав на території України і перебував у громадянстві колишнього СРСР, мав постійну роботу та прописку, але паспорт загубив та своєчасно не звернувся під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорти громадянина України зразка 1994 року.

Після звільнення з Дніпродзержинської мебельної фабрики він працював без офіційного працевлаштування, але залишався мешкати в м. Кам`янське (Дніпродзержинську) Дніпропетровської області. З моменту приїзду до м.Дніпродзержинська і до теперішнього часу він з території України не виїжджав.

У липні 2020 року він звернувся до Південного районного відділу у місті Кам`янському Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України з заявою про видачу йому паспарту громадянина України, але після надання всіх документів які мав, отримав відмову у його отриманні в якій зазначено, що необхідне судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Встановлення цього факту йому необхідно для отримання паспарту громадянина України зразку 1994 року та реєстрації місця мешкання.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені в заяві вимоги підтримав та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що він проживає на території України з 1980 року, за цей час з країні не виїжджав нікуди. Отримував паспорт громадянина СРСР, паспорт громадяни України не отримував. Паспорт СРСР він загубив в 1995 році і всі ці роки жив без паспорта.

Представник заінтересованої особи Південного районного відділу у місті Кам`янському Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України - Пополітов І.М. в судовому засіданні, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував. Зазначив, що факт проживання ОСОБА_1 на території України підтверджується його трудовою книжкою та довідкою відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що він знає ОСОБА_1 з 1982 року. Він проживав у його сусіда по АДРЕСА_1 , він в той час також проживав по АДРЕСА_2 . Потім ОСОБА_1 переїхав на АДРЕСА_1 . Вони раніше працювали на підприємствах, які знаходилися поряд, ОСОБА_1 на меблевій фабриці, а він на заводі «ДМКД». Йому відомо, що станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року ОСОБА_1 проживав на території України і за її межі нікуди не виїжджав.

Заявник звернувся до суду з вимогами у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 вищевказаної статті, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що з копії трудової книжки НОМЕР_1 від 23.02.1982 року вбачається, що з 21.11.1986 року по 06.09.1993 рік заявник ОСОБА_1 працював на Дніпродзержинській меблевій фабриці (ар.с.3).

Відповідно до копії довідки від 29.09.2010 року № 09/09-10 виданої начальником ЖСО Зайченко С.А. та паспортистом ЖСО ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дійсно прописаний за адресою: АДРЕСА_1 з 09.06.1988 року (ар.с.4).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради від 01.09.2020 року № 19/12481 виданої головним спеціалістом відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Воркута Республіка Комі Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 09.06.1988 року (ар.с.4 зворотній бік).

Згідно довідки виданої поліцейським СРПП Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Моргун О.І. 18.07.2020 року за матеріалами ЖЄО № 11248 від 17.07.2020 року, вбачається, що 17.07.2020 року до ЧЧ Південного ВП надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що з власної необережності втратив паспорт на своє ім`я, факт крадіжки заперечує, до ОВС звернувся з метою поновлення документів (ар.с.5 зворотній бік).

Листом Південного районного відділу в місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, з питання оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974 року ОСОБА_1 було роз`яснено, що частина перша статті 3 Закону України «Про громадянство України» стосується визначення належності до громадянства України зокрема осіб, які мають паспорти колишнього СРСР, їх належність до українського громадянства було визначено під час загального обміну паспортів громадянина колишнього СРСР на паспорти громадянина України зразка 1994 року у період з травня 1995 року по вересень 2002 року. Відповідно до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (ар.с.6).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України», Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

За нормою ст. 9 Закону України «Про громадянство України» всі громадяни Союзу PCP, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України». громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає наступні документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; фотокартки (розміром 35 х 45 мм); копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджую зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (ар.с.6).

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на піших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Крім цього, статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Таким чином, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення.

В своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Воркута Республіка Комі Російської Федерації на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) до теперішнього часу. Суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні заявлених вимог, оскільки такі факти знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, і відповідно до Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень та ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені судом.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, з огляду на те, що доводи, якими вона обґрунтована знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на отримання паспорта громадянина України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Південний районний відділ у місті Кам`янському Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Затишна, буд. 2А, про встановлення факту постійного проживання на території України, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута Республіка Комі Російської Федерації на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), і на час набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) до теперішнього часу.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 09 березня 2021 року.

Суддя І.М. Юрченко