Головуючий суду 1 інстанції - Посохов І.С.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 428/5207/20
Провадження № 22-ц/810/215/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.

за участю секретаря: Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьк

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року, ухвалене судом у складі суддіПосохова І.С.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні правом на виготовлення проекту відведення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказала, що рішенням № 4675 від 13.03.2020 року Сєвєродонецької міської ради отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 .

За час проживання в громадянському шлюбі з ОСОБА_3 позивачка користувалися індивідуальним гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , але після його смерті самочинно, без будь-яких документів ОСОБА_2 зайняла гараж та перешкоджає провести кадастрову зйомку.

На даний час гараж, який перебуває на земельній ділянці орієнтованою площею 0,0035 га і існує потреба в наданні позивачем погодженого в порядку, встановленого земельним законодавством України проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду, строком на три роки, але відповідач перешкоджає у використанні права позивача на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У зв`язку з викладеним, просила суд усунути перешкоди у користуванні її правом на розроблення проекту щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 квартал шляхом надання доступу для внутрішніх вимірювань гаражу.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні своїм майном відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в заявленому позові мови не йшлося про майно яке належить позивачці, а зазначалося, що рішенням № 4675 від 13.03.2020 року Сєвєродонецької міської ради позивач отримала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га, для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: м. Сєвєродонецьк, 56 квартал.

Відповідач самовільно зайняла земельну ділянку, на якій розташований гараж і перешкоджає у використанні права наданого позивачу рішенням Сєвєродонецької міської ради щодо відведення земельної ділянки. Своїми діями відповідач перешкоджає позивачу скористатися правом наданим рішенням сесії Сєвєродонецької міської ради в розроблені проекту землеустрою для обслуговування індивідуального гаражу, термін використання: подальша передача земельної ділянки в оренду, строком на 3 (три) роки.

Судом першої інстанції по суті було розглянуто позов про усунення перешкод у користуванні своїм нерухомим майном і посилання суду на вирішення спору про право власності на об`єкт нерухомості та право набуття власності, володіння та розпорядження особистим своїм майном, а не усунення перешкоди в розробленні проекту землеустрою на підставі рішення Сєвєродонецької міської ради, яким було надано право позивачу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що ОСОБА_1 вважає, що спірний гараж належить їй, оскільки померлий ОСОБА_3 , який придбав цей гараж та користувався ним, говорив, що хоче залишити його їх спільному з позивачем сину. Суд встановив, що на день розгляду цієї справи право власності на спірний гараж в порядку передбаченому законом за жодною особою, зокрема і за позивачем, не зареєстроване та дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не набула права власності на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, а тому звертатись до суду з негаторним позовом відповідно до ст. 391 ЦК України та вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном, не має права.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Сєвєродонецької міської ради «Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 » № 4675 від 13 березня 2020 року, надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га, для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 квартал. ОСОБА_1 надати погоджений в порядку, встановленому земельним законодавством України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду, строком на 3 (три) роки (а. с.8).

Листом від 02.07.2020 року № 2400/с-7051 Сєвєродонецька міська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що в попередній заяві реєстр. № ЦНАП-50977 від 21.01.2020 року позивач була ознайомлена, що у разі виникнення спору про право власності на об`єкт нерухомості, рішення сесії про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, буде визнано таким, що втратило чинність.

Згідно вказаного листа до Сєвєродонецької міської ради надійшло звернення ОСОБА_2 про призупинення оформлення документів на земельну ділянку та передачу її в оренду ОСОБА_1 для обслуговування індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виникненням спору про право власності на об`єкт нерухомості. Сєвєродонецькою міською радою призупинений розгляд питання щодо відведення земельної ділянки під індивідуальний гараж за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення питання визначення права власності на об`єкт нерухомості в судовому порядку.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 у позовній заяві просила суд усунути перешкоди у користуванні її правом на розроблення проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 квартал, шляхом надання доступу для внутрішніх вимірювань гаражу.

Тобто, позивачка звернулася до суду із позовними вимогами про усунунення перешкод у користуванні її права на розроблення проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу.

Належних доказів того, що вказаний вище гараж належить позивачці на праві власності не надано.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 року №925/642/19 зазначила, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

У справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді усунунення перешкод у користуванні її права на розроблення проекту відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0035 га для обслуговування індивідуального гаражу.

При цьому позивач не надала суду доказів про те, що вона є власником гаражу, який розташований: АДРЕСА_1 , а в позовній заяві зазначила, що відповідачка зайняла гараж та перешкоджає провести кадастрову зйомку для виготовлення проекту відводу земельної ділянки під зазначений гараж.

Судом встановлено, що відповідачка звернулася до Сєвєродонецької міської ради із заявою про зупинення оформлення документів на земельну ділянку та передачу її в оренду ОСОБА_1 для обслуговування індивідуального гаражу, у зв`язку з виникненням спору про право власності на гараж.

Отже, між учасниками цієї справи фактично існує спір щодо права власності на гараж, який розташований: м. Сєвєродонецьк, 56 квартал.

У цьому спорі позивач через обраний ним спосіб захисту намагається отримати доступ для внутрішніх вимірувань гаражу для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування гаражу, який є об`єктом спору між сторонами.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді усунунення перешкод у користуванні її права на розроблення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування гаражу не передбачений законом або договором та є неефективним для захисту прав позивача.

Відповідно до норм статей 16 ЦК України права та законні інтереси захищаються, у тому числі, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Колегія суддів вважає, що саме визнання права власності на спірний гараж є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Суд першої інстанції не з`ясував з яких саме правовідносин у сторін виник спір; чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором та помилково дійшов висновку, що спір між сторонами виник з приводу захисту права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та не правильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Оскільки обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та є неефективним для захисту порушеного права позивачки, у цих правовідносинах позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Підстав для розподілу судових витрат, понесених скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не має.

Керуючись ст. ст. 256, 259,367,374, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 січня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні своїм майном відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 08 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: