ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого: Братасюка В.М.,
за участю секретаря: Паславської О.І.
позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі питання ухвалення додаткового рішення суду , -
В провадженні суду перебував на розгляді позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Згідно ст.. 270 ЦПК України, Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Рішенням суду від 16.02.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено, однак невирішеним залишився позов в частині стягнення аліментів.

Позивач про сить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 23.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття

На обґрунтування зазначає, що дитина сторін спору проживає з позивачем і перебуває на його утриманні; відповідач проживає окремо, не цікавиться утриманням доньки, ухиляється від батьківського обов`язку та не надає матеріальної допомоги на постійній основі.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги в частині стягнення аліментів підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання для вирішення питання ухвалення додаткового рішення з`явився просяить суд не стягувати аліментів, оскільки сама відповідачка або її родичі на означену суму майже щомісяця в так надають допомогу в матеріальній формі (продуктами, речами, тощо) на утримання доньки

Вивчивши матеріали справи Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Отже при вирішенні спору судом уже встановлено наступне.

Сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі до 26.09.2019 року, котрий було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду. Під час перебуванні в шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5 , 18.07.2018 року

Суд розглядає справу керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства за зверненням сторін, в межах заявлених ними вимог та на підставі поданих ними доказів.

Позивач зазначає, що від шести місяців від народження дитина сторін справи живе з позивачем; відповідачка проживає окремо, ухиляється від виконання материнських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, не цікавиться життям дитини.

Зазначив також, що в червні 2019 року відповідачка склала нотаріально посвідчену заяву змістом якої не заперечила щодо позбавлення її батьківських прав. Надалі, в вересні 2019 року, відповідачка надала згоду на проживання дитини з позивачем.

ОСОБА_3 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 та 2 ст. 184 КУпАП за ухиляння від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки, й про неприпустимість такої поведінки ОСОБА_3 отримувала попередження від Служби у справах неповнолітніх та дітей.

Дитина сторін спору має зареєстроване місце проживання з відповідачко, проте фактично просива з позивачем в АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні та вихованні позивач. Сам позивач офіційно працевлаштований, працює мулярем ПП Тернопіль Будконтроль з 2017 року, має стабільний дохід та позитивно характеризується за місцем роботи. За твердженням позивача відповідачка жодної допомоги на постійній основі на утримання доньки не надає, вела антисоціальний спосіб життя, зловживала алкоголізмом.

Згідно із вимогами ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже право обрати спосіб стягнення аліментів належить саме позивачці, й змінами в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, приписи Сімейного Кодексу України не ставлять в залежність від наявності стабільного доходу боржника, обрання стягувачем способу стягнення аліментів.

Статтею 182 СК України, визначено обставини, які мають враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2019 пo 30 червня 1921 гривня

Таким чином, з урахуванням викладеного та вимог ст.180, 182 СК України, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, матеріальне становище сторін справи, виходить з рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, Суд вважає, що відповідач має можливість виконувати батьківські обов`язки по утриманню малолітньої доньки, котра потребує батьківського утримання , тому в даному випадку мають місце порушення прав, що підлягають до судового захисту шляхом стягнення з з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 23.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265,352,354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягувати з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 23.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) 768, 40 гривень. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня проголошення. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк