ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3850/21 Справа № 208/1866/19 Суддя у 1-й інстанції - Нельга Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
06 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого Куценко Т.Р.
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.
за участю секретаря Синенка Є.А.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 ,
на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
ВСТАНОВИЛА:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, із посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, яке підлягає державній реєстрації. Позивач не може надати нотаріусу ці документи оскільки спірна квартира спадкодавцем не приватизована. Позивач стверджує, що її мати за життя проживала у спірній квартирі, була в ній зареєстрована та мала намір квартиру приватизувати.
Посилаючись на положення ЦК України, Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та роз`яснення, викладені у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності", просить позов задовольнити, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено /а.с. 110-112/.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року - без змін /а.с. 138-140/.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки спадкодавцю ОСОБА_2 за життя, департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було відмовлено у передачі квартири у приватну власність з посиланням на невідповідність загальної площі квартири, зазначеної в особовому рахунку квартири, та загальної площі, зазначеної у технічному паспорті. Зазначена відмова у приватизації квартири не оскаржувалася спадкодавцем. Отже, право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не набула.
Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції /а.с.173-179/.
Скасовуючи постанову Дніпровського апеляційного суду касаційний суд посилається на те, що апеляційний суд не дав належної оцінки тому, що за життя ОСОБА_2 висловила намір приватизувати квартиру, в якій вона проживала, звернулася до департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради із заявою про оформлення передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , ініціювала процедуру приватизації житлової площі у відповідності до пунктів 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, але їй було відмовлено.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 1998 від 18 червня 1987 року зроблено міським ЗАГС м. Дніпродзержинськ /а.с.7/.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07 травня 2018 року зроблено актовий запис № 508 /а.с. 8/.
Згідно наданих суду Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою матеріалів спадкової справи, заведеною після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 звернулася до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері.
Постановою від 26 листопада 2018 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність у неї правовстановлюючого документа на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 /а.с. 9/.
Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , заповіт за життя остання не складала.
У відповідності до інформаційної довідки від 09 квітня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстровано.
Згідно відповіді наданої 13 квітня 2018 року департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, ОСОБА_2 відмовлено в оформленні приватизації квартири АДРЕСА_1 , з посиланням на невідповідність загальної площі квартири, зазначеної в особовому рахунку на квартиру, та загальної площі, зазначеної у технічному паспорті, отже неможливість оформлення передачі квартири у приватну власність на підставі наданого пакету документів.
Згідно довідки, наданої 03 жовтня 2018 року товариством з обмеженою відповідальністю "ЖРЦ КП", ОСОБА_2 була зареєстрована у вказаній квартирі з 24 вересня 1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , знята з реєстрації 03 жовтня 2018 року.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено через те, спадкодавець не набула за життя права власності на спірну квартиру, а тому підстави для визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом відсутні /а.с. 110-112/.
З рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 , яка подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 116-120/.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день прийняття спадщини.
Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України. які постійно проживають у цих квартирах (будинках), або перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
За змістом статей 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймають не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.
У пункті 17 Положення про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено, щ громадянин , який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків та передбачено які документи подаються до органу приватизації.
Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" судам роз`яснено, що у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними право власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.
У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на квартиру.
Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.
Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).
Судом встановлено, що департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради відмовлено ОСОБА_2 в оформленні приватизації спірної квартири з посиланням на невідповідність загальної площі квартири, зазначеної в особовому рахунку квартири, та загальної площі, зазначеної у технічному паспорті.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню.
Але не можна погодитися з обгрунтуванням відмови, а саме, що спадкодавцю за життя було відмовлено у передачі спірної квартири в приватну власність, і цю відмову не було оскаржено спадкодавцем за життя, а також не подано повторне звернення про приватизацію квартири.
З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 висловила намір приватизувати квартиру, в якій вона проживала, звернулася до департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради із заявою про оформлення передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 , ініціювала процедуру приватизації житлової площі у відповідності до пунктів 17, 18 Положення про порядок передачі квартири (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків.
Однак 13 квітня 2018 року департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради було відмовлено ОСОБА_2 в оформленні приватизації квартири АДРЕСА_1 , з посиланням на невідповідність загальної площі квартири, зазначеної в особовому рахунку на квартиру, та загальної площі, зазначеному у технічному паспорті.
З метою подальшого реалізації права на приватизацію квартири та продовження розпочатої процедури приватизації ОСОБА_2 отримала довідку обласного комунального підприємства "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради від 20 квітня 2018 року № 1262 щодо зміни загальної площі квартири з 40,8 кв. метри на 56,6 кв. метри, яка сталася за рахунок добудови прибудови а2-1, що до категорії самочинного будівництва не відноситься, оскільки збудована до 05 серпня 1992 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, приватизацію квартири здійснено не було, рішення органу приватизації оскаржено не було.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність зміни рішення суду в частині обгрунтувння відмови у задоволенні позовних вимог.
керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року змінити в частині обгрунування відмови у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров