Справа № 167/66/21 Провадження №2-к/167/1/21
УХВАЛА
06.04.2021 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань Матвійчук Л.О.
розглянувши клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Жабинського району Брестської області Республіки Білорусь від 27.11.2020 року у частині стягнення аліментів,
Вказане клопотання надійшло до Рожищенського районного суду Волинської області із Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 04.02.2021 року.
На виконання вимог ст.467 ЦПК України боржнику ОСОБА_2 було направлено повідомлення про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду та запропоновано у місячний строк подати у Рожищенський районний суд Волинської області заперечення проти нього.
Зазначене повідомлення з матеріалами клопотання вручено боржнику 17 лютого 2021 року, його розгляд по суті призначено на 06 квітня 2021 року.
На призначену дату та час судового розгляду боржник ОСОБА_2 до суду не з`явився.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.
Вивчивши клопотання, додані матеріали, суд прийшов до висновку про задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.
Згідно з рішенням суду Жабинського району Брестської області Республіки Білорусь від 27 листопада 2020 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 33 % заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 75 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатного батька, починаючи стягнення з 26.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Згідно з довідками за підписом голови суду Жабинського району Брестської області В.В.Новік, заперечень з боку ОСОБА_2 , який був повідомлений про право подати заперечення проти заявлених вимог, однак до суду таких заперечень не надходило, рішення про стягнення аліментів від 27.11.2020 року вступило в законну силу 15.12.2020 року і не виконувалося на території Республіки Білорусь в частині стягнення аліментів.
Згідно із ст.462 ЦПК рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.
У відповідності із ст.463 ЦПК рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.
Відповідно до ст.468 ЦПК клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.
Аналогічні положення щодо підстав відмови у наданні дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду містяться у ст.55 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, підписаної 22.01.1993 р. у місті Мінську, яка ратифікована Україною Законом № 240/94-ВР від 10.11.1994 р.
Однією з Договірних Сторін у вказаній Конвенції є Республіка Білорусь.
Згідно з ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань (далі - рішень); б) рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку.
Отже, суд констатує відсутність підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення суду Жабинського району Брестської області Республіки Білорусь від 27.11.2020 року у частині стягнення з боржника у користь стягувача аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 462, 463, 468 ЦПК, суд, -
Клопотання стягувача ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Жабинського району Брестської області Республіки Білорусь від 27.11.2020 у цивільній справі у частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 33 % заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 75 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення для працездатного батька, починаючи стягнення з 26.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.
Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист на підставі рішення суду Жабинського району Брестської області Республіки Білорусь від 27 листопада 2020 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного тексту ухвали 06.04.2021 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч