Справа № 755/7000/19
Провадження 2/362/1528/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

за участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові заяву представника позивача за первісним позовом про забезпечення позову в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2019 року відкрито провадження по цивільній справі в загальному порядку.

02.08.2021 року судді Васильківського міськрайонного суду Киїської області Ковбелю М.М. на розгляд передано заява представника позивача про забезпечення позову, в якій адвокат Папазова Г.А. просила вжити заходів щодо забезпечення позову, а саме: визначення місця проживання та часу спілкування малолітньої дитини ОСОБА_6 , з матір`ю ОСОБА_4 , до ухвалення рішення: щотижня: з 10 год. 00 хв. кожної середи до 10 год. 00 хв. кожної суботи; у вихідні дні: з 10 год. 00 хв. кожної першої суботи до 20 год. 00 хв. кожної першої неділі та з 10 год. 00 хв. кожної третьої суботи до 20 год. 00 хв. кожної третьої неділі.

Відповідно до частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогам.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахування співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі "М.С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У заяві про забезпечення позову заявник посилався на те, що відповідач за первісним позовом чинить перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою, тому втрачаються безпосередні емоційні контакти між нею і дитиною. Вказана обставина може унеможливити або утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову про визначення місця проживання доньки з нею, оскільки тривала відсутність матері у житті малолітньої дитини призводить до втрати зв`язку між ними.

Суд погоджується з вказаними доводами заявника, оскільки зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню їх емоційних стосунків. Ця обставина відповідатиме законним інтересам як матері так і дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд також враховує вимоги пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року про те, що всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Із змісту Конвенції слідує, що держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці повинні докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

З аналізу зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини випливає, що в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити від їх зустрічей.

Зустріч матері з дитиною згідно графіку є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав сторін і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного суду у постанові від 04.04.2018 року по справі N 344/16653/16-ц.

Суд переконаний, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини.

Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Отже суд вважає, що безпосередня участь матері у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи заявлені вимоги, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства, виходить насамперед з інтересів самої дитини, а тому, з урахуванням не тільки формального права позивача за первісним позовом на зустріч зі своєю донькою, а з урахуванням усіх інших істотних обставин справи у їх сукупності, віку дитини, режиму дитини, встановлює спосіб спілкування матері з її донькою шляхом систематичних побачень до прийняття судом остаточного рішення по справі.

Крім того, суд бере до уваги, що ухвалою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено частково, та зобов`язати відповідача, ОСОБА_3 передавати позивачу, ОСОБА_4 , малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи та щонеділі з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька. В решті заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення, а тому суд вимоги заяви про забезпечення позову, вважає за необхідне задовольнити її частково, шляхом зобов`язання відповідача, передавати позивачу малолітню доньку лише щосереди з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька, оскільки матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів місця проживання та перебування дитини, її розпорядок дня, а відтак, на думку суду доцільним є визначити крім вихідних днів, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 01.02.2021 року, ще один день для зустрічей матері та дитини, оскільки вказаний вид забезпечення буде співмірним та відповідатиме інтересам дитини і правам сторін.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності.

Керуючись ст.ст.150 - 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зобов`язати відповідача, ОСОБА_3 передавати позивачу, ОСОБА_4 , малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосереди з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. в присутності батька до вирішення позову по суті.

В решті заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Сгягувач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М.Ковбель