Ухвала

09 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 0907/16984/2012

провадження № 61-19549ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просило розірвати кредитний договір від 21 травня 2008 року № 4239 та стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 175 960,75 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2013 року позов задоволено. Розірвано кредитний договір від 21 травня 2008 року №4239, укладений між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 . Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість в розмірі 175 960,75 грн за кредитним договором від 21 травня 2008 року № 4239. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2013 року.

28 жовтня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення. Крім того, ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду та про відстрочення їй сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2019 року визнано наведені у клопотанні ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року неповажними та відмовлено в задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 384,20 грн. Також заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Листами Верховного Суду від 13 листопада 2019 року № 61407/0/222-19 та від 24 січня 2020 року № 4538/0/222-20 (повторно) на адресу ОСОБА_1 , зазначену нею в касаційній скарзі, а саме: вул. Теодора Цьоклера, 12, місто Івано-Франківськ, 76014, направлялася ухвала Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2019 року про залишення касаційної скарги без руху. Однак вказані листи повернулися до Верховного Суду відповідно 13 листопада 2019 року 739) та 24 січня 2020 року 965) з відмітками служби поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Інших засобів зв`язку (адреси електронної пошти чи номера телефону) ОСОБА_1 в касаційній скарзі не вказала.

Відповідно до частини першої статті 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Матеріали касаційного провадження не містять заяви особи, яка подала касаційну скаргу, про зміну місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Ухвала Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2019 року про залишення касаційної скарги без руху була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 листопада 2019 року.

Сторони у розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Саме на ОСОБА_1 як на особу, яка подала касаційну скаргу та зацікавлена в її розгляді, покладено обов`язок вжиття заходів для ефективного розгляду справи, зокрема і щодо отримання інформації стосовно стану розгляду касаційної скарги та своєчасного подання заяв і клопотань.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Враховуючи наведене, а також те, що надіслані ОСОБА_1 листи з ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2019 року про залишення касаційної скарги без руху двічі повернулися до Верховного Суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання» та те, що ОСОБА_1 тривалий час не цікавилася розглядом її справи, хоча мала таку можливість, зокрема могла дізнатися про постановлену у справі ухвалу з Єдиного державного реєстру судових рішень, є підстави вважати, що судом було вжито всіх залежних від нього заходів для прискорення процедури розгляду касаційної скарги.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Станом на 09 квітня 2021 року від ОСОБА_1 не надійшло заяв про продовження процесуального строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху та її повернення в разі неусунення недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частинами п`ятою і шостою статті 393 ЦПК України передбачено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

У відведений судом строк заявник не виконала вимог ухвали Верховного Суду від 08 листопада 2019 року про залишення касаційної скарги без руху, не подала до суду заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення та не сплатила судового збору, недоліків касаційної скарги не усунула, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук