ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3501/20 Номер провадження 22-ц/814/999/21Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.

Секретаря: Зеленської О.І.

З участю представника ОСОБА_1 адвоката Ульянова Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Вінтоняк Н.Д. у період часу з 10:35:14 год. по 11:31:38 год.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа- Комунальне підприємство «Квартирне управління», ОСОБА_2 , про визнання права на приватизацію,-

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа- Комунальне підприємство «Квартирне управління», ОСОБА_2 , про визнання права на приватизацію.

У своєму позові прохала, визнати за нею право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , після смерті її батька ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.01.2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги;

З даним рішення ОСОБА_1 не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку.

У своїй скарзі прохає, скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.01.2021 року та ухвалити нове рішення про визнання за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 після смерті батька, ОСОБА_3 , в порядку спадкування за законом.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

В скарзі вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується.

Зазначає, що право на приватизацію житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Закон не містить обмеження цього права при подачі неповного пакету документів. Тобто, те, що батько не додав ордеру та технічної документації на квартиру, не виключає його права на приватизацію даного житла. Крім того, відповідачем не надано підтвердження того, що були підстави для відмови в приватизації спірної квартири.

Зазначає, що факт подання її батьком заяви, в якій виражено його волю на приватизацію квартири ніким із сторін не заперечувався і він є достовірно встановленим: заяву ОСОБА_3 подав 27 грудня 2017 року, але через 2 тижні помер та не реалізував цього права.

Орган приватизації повідомив ОСОБА_3 про неповний пакет документів і повернув його заяву 26 січня 2018 року, вже після його смерті.

Тому, вважає, що суд помилково відмовив їй у задоволенні позову.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

КП «Квартирне Управління» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подали відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вказали, що судом першої інстанції об`єктивно і правомірно зроблено висновок, що відсутні підстави для приватизації спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , оскільки за життя не було у відповідності до закону розпочато приватизацію житла.

У відзиві прохають залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28.01.2021 року без змін.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин;

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

27.12.2017 року ОСОБА_3 було подано до КП «Квартирне управління» заяву на ім`я керівника органу приватизації Кременчуцької міської ради, в якій заявник просив оформити передачу в приватну власність квартиру АДРЕСА_1 . До заяви додано копію паспорту та документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Вказана заява зареєстрована 27.12.2017 року під №5081 (а.с. 7).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 4).

Із заявою про вступ в спадщину після смерті ОСОБА_3 звернулися його донька ОСОБА_1 , та дружина ОСОБА_2 .

Інша донька ОСОБА_4 від спадщини відмовилася. ( а. с. 18, 53- 65 ).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_2 залучена до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору. ( а.с.133)

Заява ОСОБА_3 про приватизацію разом з документами 26.01.2018 року, вих. № 01-12/508-1, була повернута без розгляду у зв`язку з тим, що надано не повний пакет документів, передбачений п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396. Роз`яснено про можливість отримати консультацію щодо переліку необхідних для приватизації документів (а.с. 38).

ОСОБА_3 з 29.01.2018 року по день смерті значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 91-92)

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 висловив волю на приватизацію займаної ним квартири та звернувся з відповідною заявою до органу приватизації, однак, у порушення приписів п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, надав не повний пакет документів, у зв`язку з чим орган приватизації залишив заяву про приватизацію квартири без розгляду.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що за ОСОБА_1 відсутні підстави для визнання права на приватизацію спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , оскільки останнім за життя не було у відповідності до закону розпочато приватизацію житла.

доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

У відповідності до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

За змістом статей 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі(будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

У пункті 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, визначено,що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що громадянин подає до органів приватизації такі документи:

заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідку про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, ( Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.) до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13.

Таким чином, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживали спадкодавці, але померли до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Для вирішення питання про наявність права вимагати визнання за спадкоємцем права власності на квартиру вирішальне значення може мати встановлення обставин, чи була розглянута в установлений строк заява про приватизацію квартири, чи була відмова відповідного органу приватизації у задоволенні заяви правомірною (чи були наявні заборони для передачі квартири наймачеві).

Щодо права на приватизацію та правомірності повернення заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_2 , з 29. 09.1 981 року яка є комунальною власністю територіальної громади.

Інших зареєстрованих осіб станом на 2018 рік не значиться. ( а. с. 91, 92).

За свого життя 27 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до керівника органу приватизації Кременчуцької міської ради із заявою про передачу йому квартири в приватну власність АДРЕСА_1 , яку він займає на умовах найму. До заяви було додано копію паспорту та документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

За формою і змістом заява відповідає Додатку № 2 до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. ( а. с. 7)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер . ( а. с. 4).

Листом від 26 січня 2018 року за № 01-12/508 -1 ОСОБА_3 було повідомлено, що його заяву повернуто без розгляду у зв`язку із неповним пакетом документів , передбачених для приватизації житла.( а. с. 8, 38 )

Ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян передбачає , що Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Зазначеними нормативними документами не передбачено такої форми прийняття рішення як повернення належним чином поданої заяви.

Лист від 26 січня 2018 року про повернення належним чинм поданої заяви не є рішенням органу приватизації про передачу чи про відмову у передачі квартири у власність громадянина. Відсутність ордеру на квартиру та технічного паспорту на квартиру не є підставою для відмови у приватизації житла . Орган приватизації не був позбавлений можливості додатково витребувати від ОСОБА_3 ( за життя) документів , яких не вистачало для прийняття рішення .

Згідно вимог ч. 10 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься, зокрема, відсутність у особи права на приватизацію.

Водночас органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодних інших доказів , , які б свідчили про те , що у ОСОБА_3 не виникло право на приватизацію спірного житла , матеріали справи не містять. .

У разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві (частина 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»).

Висновки місцевого суду в тій частині , що ОСОБА_3 за життя не розпочато процедуру приватизації житла є помилковими.

Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наявність порушення місцевим судом вимог матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково..

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 28 січня 2021 року- скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07.04.2021 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук