Справа № 676/42/21
Номер провадження 2/676/862/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Кам`янець - Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

з участю секретаря Маневич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення коштів за 1/2 частку вартості квартири.

Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 05.10.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28.11.2013 року позивач взяв у позику в ОСОБА_4 4000 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 строком до 18.11.2018 року. 02.12.2013 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Квартира була придбана з відповідачкою, як подружжям у спільну сумісну власність. Зазначає, щоб повернути борг ОСОБА_4 , змушений був взяти у позику кошти в ОСОБА_5 та 30.11.2020 року повернув ОСОБА_4 позичені кошти в сумі 4000 доларів США. Відносини з відповідачкою погіршились, три місяці тому позивачка перейшла проживати на інше місце проживання. Вважає, що кошти за договором позики використав на придбання квартири, а в подальшому повернув самостійно, то відповідачка має нести такі ж обов`язки по договору позики грошей. Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частку квартири залишити у власності відповідача - ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в сумі 2000 доларів США, що складає 1/2 частку коштів, взятих ним в борг на придбання квартири АДРЕСА_1 .

Позивач та представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримали з наведених в позовній заяві підстав, просили позов задовольнити.

Відповідачка та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнали частково в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , в іншій частині позов не визнали.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 05 жовтня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №870 від 05 жовтня 2013 року.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1025 від 25 листопада 2014 року.

28.11.2013 року ОСОБА_1 взяв у позику в ОСОБА_4 4000 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 строком до 30 листопада 2018 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_1

02.12.2013 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Біллером М.Ю., зареєстровано за № 868, згідно якого ОСОБА_8 придбала квартиру за АДРЕСА_1 .

З копії заяви про згоду на купівлю і укладання договору купівлі-продажу, посвідченого 02.12.2013 року приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Біллером М.Ю., зареєстровано за №867 вбачається, що ОСОБА_1 дав свою згоду на купівлю і укладання його дружиною ОСОБА_10 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ціною та умовах, відомих йому.

з розписки від 28 листопада 2013 року вбачається , що ОСОБА_1 позичив в ОСОБА_4 в позику 4000 доларів США.

З розписки від 30 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 кошти в розмірі 4000 грн. доларів США в рахунок боргу.

З розписки від 30 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_5 кошти в сумі 4000 доларів США. Позичені кошти зобов`язався повернути до 30 листопада 2022 року.

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.12.2013 року за №14667422 вбачається, що ОСОБА_11 на праві власності належить 1/1 частина квартири за АДРЕСА_1 .

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно ч.1,2 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком .

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ч.1 ст.80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 .

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_12 в судовому засіданні дали показання про надання позивачу в позику 4000 доларів США.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів, що він затратив на придбання квартири кошти, отриманні в позику.

Крім того суд не бере до уваги пояснення представника позивача , що відповідачка повинна сплачувати 1/2 частину коштів , взятих позивачем в борг, оскільки право вимоги за договором позики у випадку придбання квартири за рахунок кредитних коштів належить позикодавцю.

За таких обставин в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 доларів США слід відмовити.

Враховуючи, що відповідачка до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на 1/2 частку квартири, з неї слід стягнути 50 % від сплаченого позивачем судового збору з цієї позовної вимоги 420 гривень 40 коп, а інші 50 % судового збору з цієї позовної вимоги позивачу слід повернути з державного бюджету.

В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 840 гривень 80 коп. з позовної вимоги про стягнення 2000 доларів США в зв`язку з відмовою в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст.. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258 - 260 , 263 265 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 залишити у власності ОСОБА_2 .

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 доларів США відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 420 гривень 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 гривень 40 коп.

В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 840 гривень 80 коп. відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) .

Відповідач - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Повне рішення складено 13 квітня 2021 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Бондар О.О