ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2021 року Київський районний суд м.Харкова,
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Коваля О.Ю., звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просить: визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .
На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.
На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 07.08.2020 судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичних осіб відповідачів у справі та отримано відповідні довідки.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Ухвалою суду від 29.09.2020 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, почато підготовче провадження.
Ухвалою суду від 11.12.2020 задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів.
Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко Світлани Володимирівни належним чином засвідчені копії матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис №1788.
Витребовувані докази надійшли до суду 24.12.2020.
Ухвалою суду від 14.01.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду 23.03.2021 представником позивача адвокатом Нікішею Д.С. подано заяву про проведення судового засідання без участі позивача та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить хадовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялись, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, причин неявки у судове засідання не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду подано не було.
Третя особа ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про проведення засідань без її участі, зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає та просить задовольнити.
Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялась, причини неявки у судове засідання не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило. Відповідачами не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ухвали суду від 07.04.2021, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_12 був власником 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.11.2004 р., реєстраційний номер 2-04-247274-У2.
ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Одинцовським управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області.
1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить матері померлого - ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на житло.
1/28 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 належить матері померлого - ОСОБА_11 на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по цивільній справі № 640/9009/19 від 01.11.2019.
1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить доньці померлого ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло.
Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В. № 52/02-14 від 12.06.2020, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця, яке знаходиться на території України звернулись: донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі свого законного представника ОСОБА_1 . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено.
При цьому, факт прийняття вказаними особами спадщини підтверджується тим, що на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області Квітко О.Ф. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом віл 08.04.2019 р. № 50/122-н/50-2019-11-623, видане для підтвердження права на спадщину, яка знаходиться за межами Російської Федерації.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
За вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини на протязі шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частина 1 ст. 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Аналіз даних норм вказує на те, що правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадщина була прийнята спадкоємцями дітьми позивачки, про що свідчить свідоцтво про право власності за законом, видане нотаріусом Одинцовського нотаріального округу Московської області.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 48 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94, провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно.
Відповідно до ст. 71 Закону України Про міжнародне приватне право» № 2709-IV, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.
Отже, враховуючи, що спадкове нерухоме майно належне громадянину ОСОБА_12 , знаходиться на території України, питання з приводу його спадкування вирішується за законодавством України.
У відповідності до п. 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно або видача свідоцтва про право власності на частку у спільному сумісному майні подружжя, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II Положення про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Суд вважає, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого виникло право власності у відповідності до вимог закону, але відсутня державна реєстрація та/або правовстановлюючий документ, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Дана норма за своїм змістом не породжує, а лише підтверджує виникле на законних підставах право власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до п. 3.14 Змін до Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від
17.09.2015 № 1784/5, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання за спадкоємцями дітьми позивачки права власності по 1/28 частині спірної квартири за кожним в порядку спадкування за законом.
Суд вважає, що таке набуття права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, направлено на захист охоронюваних законом прав та інтересів спадкоємця, у якого на даний час існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.2, 12, 13, 19, 49, 81, 141, 263 - 266, 268, 273, 274, 275, 354 ЦПК України, ст. ст.1261, 1268, 1269, 1270, 1278, 1296-1298 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 01 березня 2012 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Визнати за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий УМВС Росії по Бєлгородській області 17 жовтня 2019 року, код підрозділу 310-002, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий відділенням № 1 ОУФМС Росії по Бєлгородській області в місті Бєлгороді 20 вересня 2016 року, код підрозділу 310-002, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/28 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 70,0 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м.) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2021.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , як законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання: АДРЕСА_3 , як законний представник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач 2: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_4 , як законний представник ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідач 3: ОСОБА_9 , місце проживання: АДРЕСА_5 , як законний представник ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Третя особа 1: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Онищенко Світлана Володимирівна, місцезнаходження: 61166, м. Харків, просп. Науки, б. 23.

Третя особа 2: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено та підписано 07 квітня 2021 року.

Суддя Колесник С.А.