Справа № 373/1702/20
Номер провадження 2/373/232/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне рішення)

02 квітня 2021 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Залеської А.О.

за участі секретаря Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь: борг з основного зобов`язання за договором позики в розмірі 12000 доларів США; 3 % річних від простроченої суми позики за період 21.09.2019 по 21.12.2020 у розмірі 450,74 доларів США; моральну шкоду у розмірі 1000 доларів США. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Посилається на те, що у червні 2019 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12000 доларів США строком до 20.09.2019, про що останній власноручно написав позивачу розписку. Однак станом на 21.09.2019 та на день подачі позову ОСОБА_2 борг не повернув та ухиляється від зустрічі з позивачем. Також в розписці ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання в разі несвоєчасного погашення боргу сплатити ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 доларів США.

Ухвалою суду від 22.12.2020 за заявою позивача про забезпечення позову накладено арешт на садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Пояснив, що відповідач кілька разів перед цим спором позичав у нього кошти на розвиток бізнесу і повертав їх , а тому він спокійно позичив йому ще 12000 доларів США. Цього разу ОСОБА_2 кошти не повернув, зіславшись на кризовий стан його справ та на потребу в лікуванні внаслідок перенесеного інсульту. В подальшому почав уникати зустрічі з ним, на дзвінки не реагує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про суть справи, місце та час судового засідання повідомлений належним чином: шляхом надіслання судової повістки на електронну адресу.

У відповідності до положень ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У червні 2019 року відповідач ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 гроші в позику в сумі 12000 доларів США зі строком повернення до 20 вересня 2019 року, про що склав боргову розписку. В разі несвоєчасного погашення боргу зобов`язався заплатити моральну шкоду в сумі 1000 доларів США (а.с.11).

Отже, між сторонами склалися договірні відносини за умовами договору позики, які регулюються нормами Цивільного кодексу України в частині позики (§1.Позика Глави 71), а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.

За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до вимог ч.ч.1,3,5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спір, суд враховує наявність у позивача ОСОБА_1 оригіналу боргової розписки, зміст якої вказує на отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів в позику під особисте зобов`язання повернути їх у визначений строк та сплатити моральну шкоду у разі несвоєчасного погашення боргу. А також на те, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, а тому розписка залишилась у позикодавця ОСОБА_1 .

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

В розумінні положень ст.ст. 184, 190, 192, 193 ЦК України іноземна валюта входить до переліку майна, визначена індивідуальними ознаками та властивостями, які відносять її категорії грошових коштів.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законодавством України визначені загальні принципи валютного регулювання, повноваження банків, та інших фінансових установ України, права та обов`язки цих суб`єктів валютних відносин, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Аналіз законодавства свідчить, що в Україні відсутня заборона на укладання цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання її як засобу платежу або як застави. При цьому, фізична особа не є суб`єктом валютного регулювання в Україні.

Отже, передача фізичною особою власних грошових коштів в іноземній валюті іншій особі, створює між ними цивільно-правові відносини щодо такого виду майна та не є валютною операцією.

З огляду на це, а також приписи ст. 1046, ст. 1049 ЦК України, суд дійшов висновку, що передані однією фізичною особою в розпорядження іншої особи грошові кошти, як специфічний вид майна особи, підлягають поверненню у тому самому виді (у тій самій валюті), у такому ж розмірі та у строки визначені у договорі позики, що і буде належним виконанням грошового зобов`язання позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 14-134цс18 зроблено аналогічний правовий висновок та підсумовано, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів в іноземній валюті, яка отримана у позику.

За правилом частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої та третьої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, аргументи позивача щодо наявності у відповідача простроченого грошового зобов`язання за договором позики, оформленого борговою розпискою в розмірі 12000 доларів США є переконливими, оскільки позивач надав суду оригінал боргової розписки. А тому ця сума повинна бути повернута позикодавцю у тому ж самому виді валюти, яку позичальник отримав у позику.

Що стосується стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 доларів США, то ця сума підлягає стягненню з огляду на взяте позичальником зобов`язання сплатити її у випадку прострочення виконання основного зобов`язання.

Водночас, враховуючи, що моральна шкода є допоміжною гарантією, а не основним зобов`язанням за договором позики, вона згідно положень ч.1 ст. 192 ЦК України має бути відшкодована (оплачена) законним платіжним засобом в Україні, якою є гривня. Отже, суд стягує 1000 доларів США моральної шкоди з відповідача на користь позивача в гривневому еквіваленті - національній валюті за курсом Національного банку України на дату ухвалення рішення, що складає суму 27832,00 грн (1 долар США = 27,832 грн х 1000 доларів США).

Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає додатковий платіж за прострочення грошового зобов`язання, обчислений згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, за період з 21.09.2019 по 21.12.2020 (457 календарних днів) та становить 12545,00 грн, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення (27,832 грн за 1 долар США) відповідає визначеній позивачем сумі - 450,74 доларам США (12000 доларів США х 3 /100 х 457 = 450,74 доларів США).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд виходить з наступного.

Позивачем за подання позову сплачено 3743,33 грн судового збору, що становить 1% ціни позову, яка визначена на час подання позову правильно, у гривневому еквіваленті суми стягнення - 374331,50 грн.

Отже, судовий збір, сплачений позивачем відповідає ставкам встановленим в ЗУ «Про судовий збір» та в силу положень ст. 141 ЦПК України при задоволенні позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, оформленого борговою розпискою, в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних від простроченої суми позики за період з 21.09.2019 по 21.12.2020, в розмірі 12545,00 грн ( дванадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 27832,00 грн (двадцять сім тисяч вісімсот тридцять дві гривні).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3743,33 грн (три тисячі сімсот сорок три гривні 33 копійки).

Заходи забезпечення позову застосовані Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ухвалою від 22.12.2020 у справі № 373/1702/20 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст. 158 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду, а відповідачем - з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Залеська

Повний текст рішення складено 07.04.2021.