Справа №442/6301/20
Провадження №2/442/161/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

за участю секретаря судових засідань - Рикало А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Фермерського господарства "Газда" Добродія Бігуняк Я.С." до ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про витребування земельних ділянок та майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

Позивач - Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняк Я.С.", звернулось до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняк Я.С.", як правонаступник сільськогосподарського кооперативу «Газда», вже протягом 26 років здійснює відкрито, добросовісно і безперервно сільськогосподарську діяльність на земельній ділянці площею 18,9 га, на якій зокрема, розташований фруктовий сад. У 1991 році було створено кооператив «Газда» та 05.05.1991 підписано договір про співпрацю з заводом «Граніт» №50, згідно якого кооператив мав право використовувати надані заводом засоби виробництва, а саме майно: корівник, склад з навісом, фінський будинок, а також 1500 фруктових дерев, що насаджені на даній земельній ділянці підсобного господарства, з правом їх викупу. У 1991 році завод почав розпродаж майна (непрофільних активів). У серпні та вересні 1991 року позивач сплатив вартість отриманого від заводу майна у відповідності до виставленого рахунку №25 від 11.03.1991 на загальну суму 11262 рублів та отримав у власність вищезазначене майно, що підтверджено рішенням Львівського арбітражного суду від 27.02.1992 по справі №1/61. Відповідно до рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993, справа №3/61 з наступними роз`ясненнями, викладеними в Ухвалах Львівського Арбітражного суду та Господарського суду Львівської області, яке було виконано в передбачений законом та спосіб, відповідно до Акту виконання судового Рішення №3/61 від 18.12.1993, які набрали законної сили, встановлено, що позивачем, як правонаступником кооперативу «Газда» у передбачений чинним законодавством спосіб було набуто право постійного користування та володіння сільськогосподарською земельною ділянкою пл. 18,9 га, на якій розміщено фруктовий сад та нерухоме майно позивача. Межі зазначеної земельної ділянки встановлені по існуючій бетонній загорожі судовим виконавцем, відповідно до Акту виконання судового рішення №3/61 від 16.12.1993, затвердженого та завіреного печаткою Дрогобицького міського суду. Право постійного користування позивачем земельною ділянкою площею 18.9 га підтверджено також Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку, що видана Держгеокадастром у Львівській області від 13.03.2019, яким встановлено, що позивач має у постійному користуванні земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 18,9 кв.м. в. АДРЕСА_1 , яка має цільове призначення «для обслуговування нежитлових будівель та багаторічних насаджень».

Однак, рішенням сесії Дрогобицької міської ради від 20.12.2018 за №1508 відповідачці ОСОБА_1 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку, площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд». Після чого, останньою здійснено державну реєстрацію належного їй права власності на земельну ділянку.

Звертає увагу суду на те, що на переданій ОСОБА_1 земельній ділянці площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205 на даний час розташовані вісім одиниць дерев багаторічних фруктових насаджень, якими незаконно заволоділа ОСОБА_1 та які підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння, оскільки ці фруктові дерева є частиною фруктового саду, що є приватною власністю позивача.

Зазначає, що неодноразово звертались і до Голови Львівської ОДА, Керівника обласного антирейдерського штабу з протидії незаконного захопленню сільськогосподарських земель, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління держгеокадастру у Львівській області 22.01.2019 року було проведено ґрунтовну перевірку дотримання Дрогобицькою міською радою вимог чинного земельного законодавства України та виконання рішень судів, що набрали законної сили, якою було встановлено правомірність та законність набуття у постійне користування позивачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 18,9 га, де розмішений фруктовий сад та майно позивача необхідне для ведення фермерського господарства. В зв`язку з наведеним просить позов задоволити.

08.10.2020 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 19.10.2020.

Ухвалою від 26.10.2020 позовну заяву Фермерського господарства "Газда" Добродія Бігуняк Я.С." до ОСОБА_1 , Дрогобицької міської ради Львівської області, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про витребування земельних ділянок та майна з чужого незаконного володіння залишено без руху з підстав неповної сплати судового збору.

04.11.2020 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову, а саме доплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.

Ухвалою від 04.11.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого судового засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

19.11.2020 від відповідача - Дрогобицької міської ради надійшов відзив на позовну заяву.

24.11.2020 підготовче судове засідання відкладено для надання можливості позивачу ознайомитись з поданим відзивом та подати відповідь на відповідь на відзив.

16.12.2020 від позивача надійшло відповідь на відзив.

27.01.2021 від представника Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

08.02.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

09.02.2021 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів.

02.03.2021 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

02.03.2021 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення розгляду даної справи у її відсутності. В задоволенні позовних вимог просила відмовити.

06.04.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

06.04.2021 від представника Дрогобицької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про проведення розгляду справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 1, 2 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань, ч. 1 ст. 182 ЦПК України.

Одними із засад цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України визначено підстави, за наявністі яких суд може відкласти розглдя справи.

Поряд з цим, представником відповідача - Дрогобицької міської ради Львівської області подано клопотання про відкладення розгляду справи з підстав складної епідемічної ситуації у Львівській області та встановлення «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки на території Дрогобицької територіальної громади.

З врахуванням наведеного, суд вважає за доцільне звернути увагу представника відповідача на тривалість перебування даної справи в суді, а також враховуючи, що в даній справі закрито підготовче судове засідання, сторонами подано всі заяви по суті справи та не заявлено клопотань про необхідність подання будь-яких додаткових заяви чи клопотань по суті спору, відтак задля власне дотримання обмежувальних протиепідеміологічних заходів в зв`язку з встановленням на території Дрогобицької територіальної громади «червоного» рівня епідеміологічної небезпеки, представник Дрогобицької міської ради вправі був подати клопотання про розгляд справи у його відсутності, що було зроблено позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , або ж подати клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду даної і вважає за можливе провести її розгляд за наявними у ній доказами.

Згідно витягу з рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №1508 від 20.12.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність, зокрема ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а.с.11.

Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 27 лютого 1992 року ухвалено визнати право власності кооперативу «Газда» на основні засоби виробництва згідно договору № 50 від 5 травня 1991 року, серед яких: будівлі (корівник, склад з навісом, нежитлова будівля) і 515 фруктових дерев, а.с. 13.

Рішенням Арбітражного суду Львівської області у справі 3/61 від 2 лютого 1993 року зобов`язано Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити кооперативу «Газда» земельну ділянку в саду, який належить кооперативу на праві власності. На примусове виконання цього рішення суду видано наказ, а.с. 15, 21.

Ухвалою від 22 червня 1993 року Арбітражний суд Львівської області уточнив резолютивну частину свого рішення та зобов`язав Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити сільськогосподарському кооперативу «Газда» земельну ділянку площею 18,9 га на АДРЕСА_3 , заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України, а.с. 16.

Відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року таке було виконане в передбаченому законом порядку. Додатком до акту є викопіювання з плану міста Дрогобича з позначенням місця знаходження та площі земельної ділянки, а.с. 22.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25 грудня 2006 року роз`яснено, що оскільки Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняк Я.С.», як правонаступник, має у власності сад, розташований на спірній земельній ділянці, дане господарство має право на постійне користування земельною ділянкою, а.с. 18-19.

З наданої Управлінням Держкомзему у м. Дрогобичі інформації вбачається, що станом на 28 січня 2010 року відповідно до Державної статистичної звітності за кооперативом «Газда» рахувалося 18,9 га земель (під багаторічними насадженнями 18 га, під будівлями 0,9 га); станом на 2015-2016 роки за ФГ «Газда» рахувалася земельна ділянка у такій самій площі. Зазначене стверджується і витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а.с. 26-27.

Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С. » протягом 2013-2015 років неодноразово зверталося з відповідними заявами до Дрогобицької міської ради щодо надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою про відведення земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на АДРЕСА_3 ), з метою встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки відповідно до акту про виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року та присвоєння відповідного кадастрового номера для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби. Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С. » надало відповідні копії у виді заяв до Дрогобицької міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою з відновлення (встановлення) меж земельної ділянки на праві постійного користування, про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою саме з метою встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на АДРЕСА_3 . Межі земельної ділянки були визначені на плані, який є додатком до акту судового виконавця з виконання судового рішення у справі № 3/16 від 16 грудня 1993 року. На ці звернення не надавалися відповіді або надавалися відмови.

З рішення Дрогобицької міської ради XI сесії сьомого скликання від 8 липня 2016 року вбачається, що Фермерському господарству «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.» відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки згідно з поданими заявами від 2 і 17 липня 2013 року, 7 квітня, 11 липня 2014 року, 5 серпня, 28 жовтня, 30 листопада, 10 грудня 2015 року, 30 травня 2016 року.

Зазначені обставини встановлені вказаними вище судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Крім того, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 квітня 2016 року задоволено позов Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняк Я.С.» до Дрогобицької міської ради. Ухвалено визнати протиправною діяльність відповідача щодо зволікання у розгляді заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на АДРЕСА_3 , для проведення реєстраційних дій права постійного землекористування.

Рішенням цього суду від 10 квітня 2017 року, залишеним без змін Львівським апеляційним адміністративним судом 27 вересня 2017 року та постановою Верховного Суду від 18 червня 2020 року, частково задоволено позов Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняк Я.С. » до Дрогобицької міської ради. Скасовано рішення сесії цієї ради №315 від 8 липня 2016 року щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою про відведення земельної ділянки площею 18,9 га на АДРЕСА_3 , з метою встановлення (відновлення) меж земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення від 18 грудня 1993 року для проведення державної реєстрації постійного землекористування, а.с. 28-29.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року по адміністративній справі за позовом Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняк Я.С.» до Дрогобицької міської ради про визнання дій протиправними зазначено наступне, (а.с. 36-39). Судами встановлено, що позивач вже більше 20 років здійснює сільськогосподарську діяльність на вказаній земельній ділянці та протягом 2013-2015 років багаторазово звертався з відповідними заявами до відповідача, до яких були долучені копії відповідних документів та матеріалів, за наданням дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га, розташованої на АДРЕСА_3 , з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18 грудня 1993 року та присвоєння відповідного кадастрового номера для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби. Судами встановлено, що 22 березня 2016 року за № 3-21/2330 відповідачем було відмовлено у задоволенні звернення щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.

29 квітня 2016 року судом вже визнавалась протиправною бездіяльність відповідача щодо зволікання у розгляді заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою та було зобов`язано розглянути заяву позивача.

Відповідно до витягу з рішення відповідача ХІ сесії сьомого скликання від 8 липня 2016 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки згідно з поданими заявами.

Верховний Суд зазначив, що задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду клопотань позивача протягом строку, встановленого законодавством, оскільки рішення сесії від 8 липня 2016 року прийняте за результатами розгляду заяв позивача від 2,17 липня 2013 року, 3 березня, 7 квітня, 11 липня 2014 року, 5 серпня, 28 жовтня, 30 листопада, 10 грудня 2015 року, 30 травня 2016 року. Крім того, підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки чітко визначені земельним законодавством, а з оскаржуваного рішення не вбачається правових підстав для відмови в наданні такого дозволу.

Також Верховний Суд зазначив наступне.

Правовим питанням даного спору є надання правової оцінки не надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування. Документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

Аналогічна правова позиціє викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 11 грудня 2019 року по справі №314/6175/16-а (2-а/314/36/2016).

Також у зазначеній постанові Верховного суду встановлено, що позивач звертався до відповідача саме за отриманням дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Земельна ділянка орієнтовною площею 18,9 га знаходиться на території міста.

Право користування земельною ділянкою площею 18,9 га виникло у позивача відповідно до акту виконання судового рішення у справі № 3/61, тобто право постійного користування даною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства виникло у позивача до 2004 року.

Земельна ділянка не була зареєстрована у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Відповідно до пункту 10 статті 28-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, право користування земельною ділянкою площею 18,9 га Фермерським господарством «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.», яке є правонаступником сільськогосподарського кооперативу «Газда», не втрачено і є дійсним.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Частиною десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом).

Отже, для реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки, що належала сільськогосподарському кооперативу «Газда», правонаступником якого є Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С. », необхідна технічна документація із землеустрою, дозвіл на розроблення якої в силу частини десятої статті 55 Закону України «Про землеустрій» надається рішенням органу місцевого самоврядування.

Також суд звернув увагу на те, що положеннями статті 123 ЗК України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме: надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: 1) надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; 2) формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Водночас, відповідно до частини шостої статті 123 ЗК України надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У цьому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Отже, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється лише у випадку: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Якщо земельна ділянка вже була у користуванні, то вона вважається сформованою, оскільки визначено її цільове призначення, площу та межі.

З урахуванням встановленого, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови у наданні дозволу позивачу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га для проведення державної реєстрації прав постійного користування земельною ділянкою.

Посилання представника відповідача у наданому суду відзиві на рішення Дрогобицької міської ради №764 від 09.11.2012 року, яким затверджено порядок денний 25 сесії шостого скликання, де п. 3.1 було питання про затвердження містобудівної документації «Коригування Генерального плану (внесення змін) м. Дрогобича», не спростовує того, що з 1993 року спірною земельною ділянкою користувався позивач на законній підставі. Про зазначене було відомо міській раді, яка була стороною у справах за позовами позивача в судах господарської, цивільної та адміністративної юрисдикції, а також у справі за позовом міської ради щодо оскарження державної реєстрації сільськогосподарського підприємства, зокрема, у 2004-2005 роках.

Главою 22 ЗК України визначено умови та підстави припинення права на земельну ділянку. Підставами припинення права користування земельною ділянкою може бути добровільна відмова від права користування земельною ділянкою або вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Частиною п`ятою статті 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як встановлено зазначеними вище судовими рішеннями, Кооператив «Газда», МПП «Газда» і Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С. » добровільно не відмовлялися від користування земельною ділянкою і з цієї підстави припинення постійного користування земельною ділянкою не відбулося. Докази, що припинення такого землекористування відбулося з інших підстав, відсутні та відповідачем не подані.

В той же час, рішенням 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №1508 від 20.12.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність, зокрема ОСОБА_1 земельної ділянки площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано у власність, зокрема ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З урахуванням встановленого вище, суд доходить до переконання, що підпункт 1.16 пункту 1 рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №1508 від 20.12.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» суперечить вимогам частини п`ятої статті 116 ЗК України.

Крім того, суд приймає до уваги і твердження позивача про те, що наявність порушення Дрогобицькою міською радою його прав встановлено перевіркою Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та зафіксовано документально в листі №27-13-04-125/90-19 від 22.01.2019 року, а.с. 40-44.

Разом з тим, для забезпечення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, доцільним буде скасування саме підпункту 1.16 пункту 1 рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №1508 від 20.12.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а не всього рішення, оскільки позов пред`явлено лише до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

За пунктом 2 частини 1 статті 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна не тільки власником майна, але й іншою особою.

Позивач набув право постійного користування спірною земельною ділянкою, що виникло до 2004 року внаслідок виконання судового рішення, а також мав право власності на сад, який на цій ділянці вирощений, право власності на будівлі, що розміщені на цій земельній ділянці. Тому виділення такої ділянки (повністю чи в частині) іншим особам не могло бути здійснене. Відтак, дії ради належить визнати недобросовісними, а її оскаржувані рішення такими, що не відповідають принципам верховенства права, справедливості та розумності, у зв`язку з чим не породжують жодних юридичних наслідків для адресатів цих рішень.

Будь-яка дискримінація є забороненою. Дискримінаційний підхід Дрогобицької міської ради до вирішення звернень позивача щодо узаконення земельних правовідносин суперечить нормам матеріального права і порушує вимоги статті 14 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації.

З урахуванням того, що позивач набув право власності на сад, вирощений на спірній земельній ділянці, набув право постійного користування земельною ділянкою (різновид емфітевзису) до винесення оскаржуваного рішення щодо цієї земельної ділянки, відтак, позов в частині витребування спірної земельної ділянки та наявних на ній фруктових насаджень (дерев) підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги з приводу скасування проведеної державної реєстрації права власності ОСОБА_1 слід зазначити таке.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

З огляду на вказане позовна вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання права власності на земельну ділянку за позивачем є неефективним способом захисту порушеного права позивача, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред`явленні позову сплачено в дохід держави судовий збір за квитанціями від 02.10.2020 в сумі 4204 грн. (а.с. 1) та від 30.10.2020 в сумі 2102 грн. (а.с. 67).

Частина 3 вказує на те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України).

Таким чином суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це, і залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З врахуванням наведеного, суд вважає за доцільне зазначити, що факт порушення права позивача відбувся виключно з вини відповідача - Дрогобицької міської ради, оскільки прийняття спірного рішення відбулось без наявних на те правових підстав та всупереч вимогам закону, оскільки Дрогобицькій міській раді було відомо про наявне у позивача право постійного користування земельною ділянкою і права власності на майно, розміщене на цій ділянці, відтак стягнення сплаченого позивачем в дохід держави судового збору за вимогами про скасування рішень та витребування земельної ділянки з насадженнями в розмірі 4204 гривні слід покласти саме на Дрогобицьку міську раду.

Разом з тим, оскільки судом в позовній вимозі про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено і за такою вимогою позивачем сплачено в дохід держави судовий збір в сумі 2102 грн., а відтак такі витрати стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Скасувати підпункт 1.16 пункту 1 рішення 43 сесії сьомого скликання Дрогобицької міської ради №1508 від 20.12.2018 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у безоплатну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 685 кв.м. у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Витребувати від ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняка Я.С», як правонаступника сільськогосподарського кооперативу «Газда», земельну ділянку, площею 685 кв.м, що у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0205 з наявними на ній фруктовими насадженнями.

Стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області на користь Фермерського господарства «Газда» Добродія Бігуняка Я.С» понесені судові витрати в сумі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) гривні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Фермерське господарство «Газда» Добродія Бігуняка Я.С.», , адреса - АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_5 .

Відповідач: Дрогобицька міська рада Львівської області, ЄДРПОУ - 04055972, адреса - пл. Ринок, 1, м. Дрогобич Львівської області.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, ЄДРПОУ - 39769942, адреса - пр. Чорновола, 4, м. Львів.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 квітня 2021 року.

Суддя Курус Р.І.