Справа №383/419/17 провадження №4-с/403/1/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 року смт.Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дорошенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка цивільну справу за скаргою представника заявника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни про арешт майна боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 (боржника за виконавчим документом) адвокат Пономарьов О.В. в порядку ст.447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. про арешт майна боржника, винесену 21.04.2021 року у виконавчому провадженні №57222676 по примусовому виконанню виконавчого листа №383/419/17, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області 14.09.2018 року, в якій прохав визнати зазначену вище постанову протиправною та скасувати її з огляду на накладення приватним виконавцем арешту на все належне ОСОБА_1 майно без урахування того, що остання, як спадкоємець боржника ОСОБА_2 , відповідає за її зобов`язаннями не майном, активами та коштами, які належать їй особисто, а в межах спадкового майна, наявність та вартість якого приватним виконавцем з`ясована не була. Крім того, після подання боржником ОСОБА_1 заяви про накладення стягнення та стягнення боргу за рахунок спадкового майна у зв`язку з відсутністю в неї можливості задоволити вимоги стягувача ОСОБА_3 одноразовим платежем, приватним виконавцем не було вирішене питання щодо зняття арешту з власного (не спадкового) майна боржника ОСОБА_4 , оскільки постановою від 07.05.2021 року приватним виконавцем було вирішено лише питання про зняття арешту з усіх рахунків, належних боржнику.

В судове засідання 11.08.2021 року заявник ОСОБА_1 не з`явилась. Про місце, день і час розгляду поданої її представником скарги на постанову приватного виконавця про арешт майна боржника від 21.04.2021 року повідомлялась належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила. Заяв та клопотань в порядку ст.43 ЦПК України до суду не направила.

Представник заявника - адвокат Пономарьов О.В. згідно письмової заяви прохав провести судовий розгляд поданої ним скарги на постанову приватного виконавця від 21.04.2021 року за відсутності сторони скаржника.

Суб`єкт оскарження - приватний виконавець Золотарьова Т.В., будучи належним чином повідомленою, в судове засідання по розгляду скарги на винесену нею постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 не з`явилась. Згідно направлених на електронну адресу суду пояснень щодо викладених в скарзі доводів зазначила про відсутність порушеного права ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, оскільки накладення арешту на майно боржника здійснено у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» виключно для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи, що під час виконавчого провадження фактично відбувається перехід права власності на майно попереднього боржника ОСОБА_2 до її правонаступника ОСОБА_1 , клопотання боржника в частині зняття арешту з майна боржника, накладеного постановою від 21.04.2021 року, було відхилено.

Заінтересована особа (стягувач за виконавчим документом) ОСОБА_5 в судове засідання 11.08.2021 року не зявився. Про дату, час та місце розгляду скарги на постанову приватного виконавця про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1 повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань в порядку ст.43 ЦПК України до суду не подав.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч.1 ст.223, ч.1 ст.450 ЦПК України, судовий розгляд скарги на постанову приватного виконавця про арешт майна боржника проведено за відсутності заявника та її представника, суб`єкта оскарження та заінтересованої особи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Надаючи правову оцінку обгрунтованості скарги, в тому числі, вирішуючи питання про дотримання приватним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови вимог закону, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 24.04.2018 року, ухваленого в цивільній справі №383/419/17, частково задоволено позов ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_2 та стягнено з останньої грошові кошти за договором позики від 07.12.2012 року у розмірі 326569 грн. 43 коп. та судовий збір в розмірі 3265 грн. 69 коп..

14.09.2018 року на підставі вказаного рішення суду позивачу ОСОБА_5 видано виконавчий лист №383/419/17. 17.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження (реєстраційний №57222676) по примусовому виконанню виконавчого листа №383/419/17, виданого 14.09.2018 року Устинівським районним судом Кіровоградської області, про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_5 грошових коштів за договором позики від 07.12.2012 року в розмірі 326569 грн. 43 коп. та судового збору в розмірі 3265 грн. 69 коп..

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_2 померла.

Згідно наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації, боржнику ОСОБА_2 на праві приватної власності належали такі об`єкти нерухомого майна як: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,7204 га, кадастровий номер: :02:001:0485 за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, м.Бобринець.

26.05.2020 року державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області на підставі поданої гр-нкою ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №64-2020.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2021 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №383/419/17 (номер в автоматизованій системі виконавчого провадження 57222676), замінено боржника ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 ..

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 21.04.2021 року замінено сторону боржника у виконавчому провадженні АСВП №57222676 з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 ..

Постановою приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 21.04.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та звернення стягнення на які заборонено законом, які належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 363318,63 грн..

21.04.2021 року приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника, за змістом резолютивної частини якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 363318,63 грн..

Одержаною приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» інформацією підтверджується відсутність зареєстрованих за боржником ОСОБА_1 транспортних засобів та відсутність відомостей про отримання нею пенсії, працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також про її останнє місце роботи.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої приватним виконавцем Золотарьовою Т.В., підтверджується відсутність відомостей про право власності та інші речові права боржника ОСОБА_1 на нерухоме майно.

Заявою від 07.05.2021 року представником боржника ОСОБА_1 - адвокатом Пономарьовим О.В. приватного виконавця Золотарьову Т.В. повідомлено про відмову ОСОБА_1 від задоволення вимог кредитора шляхом одноразового платежу за відсутності такої можливості з одночасним проханням накласти стягнення та стягнути борг за рахунок спадкового майна: житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0484 площею 4,8728 га, розташованої в м.Бобринець Бобринецький район Кіровоградська область та земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0485 площею 4,7204 га, розташованої в м.Бобринець Бобринецький район Кіровоградська область.

07.05.2021 року представником стягувача ОСОБА_5 - адвокатом Гурою К.В. приватному виконавцю подано заяву про звернення стягнення на спадкове майно: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 4,7204 га, кадастровий №:02:001:0485.

Постановою приватного виконавця Золотарьової Т.В. від 07.05.2021 року знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_1 .. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови зазначено про те, що враховуючи законодавчо визначені межі відповідальності спадкоємця перед кредитором, визначені ст.1282 ЦК України, рішення Устинівського районного суду у справі №383/419/17 на підставі виконавчого листа від 14.09.2018 року підлягає виконанню шляхом звернення стягнення на майно, отримане новим боржником в порядку спадкування та в межах його вартості.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами ч.ч.2, 3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону обов`язковою умовою для задоволення скарги заявника ОСОБА_1 , є встановлення факту порушення її прав, як сторони виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3, ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями п.1 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника, в тому числі на окремі речі, шляхом винесення відповідної постанови.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Такі правові висновки щодо застосування норми матеріального права зазначені в постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №520/17508/15-ц та від 05.02.2020 року у справі №564/721/16-ц.

З огляду на викладене, наведені представником заявника в поданій до суду скарзі доводи про те, що приватним виконавцем, виходячи зі змісту винесеної ним постанови, зроблено висновок про відповідальність ОСОБА_1 за зобов`язаннями спадкодавця не в межах спадкового майна, а й майном, активами та коштами, які належать їй особисто, фактично зводяться до неправильного тлумачення ним положень ст.1282 ЦК України, яка не встановлює заборони накладення арешту на майно боржника, оскільки не містить прямої вказівки на те, що такий арешт може бути накладений виключно на майно, одержане боржником у спадщину, тобто спадкове майно та вартість такого спадкового майна, якою обмежується відповідальність спадкоємця перед кредитором, не є тотожними за своїм змістом поняттями.

Звідси слідує, що спадкоємець відповідає перед кредитором в межах суми вартості одержаного ним у спадщину майна, а не виключно спадковим майном.

Одночасно з цим, в Законі України «Про виконавче провадження», як спеціальній нормі матеріального права, не визначено певних особливостей звернення стягнення на майно та кошти боржника, який є спадкоємцем, у випадку, коли мова йде про борги первісного боржника, як спадкодавця, а тому примусове виконання рішення суду у даному випадку здійснюється у загальному порядку, передбаченому для звернення стягнення на майно боржника, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ч.3 ст.56 цього Закону), що не виключає можливості виконання спадкоємцем вимоги кредитора як за рахунок власного майна та грошових коштів, так і отриманим ним у спадщину майном.

Вжитими приватним виконавцем в порядку ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» заходами не встановлено наявності у боржника ОСОБА_1 будь-якого рухомого чи нерухомого майна, належного їй на праві приватної власності або спільної часткової власності.

Про наявність у боржника ОСОБА_1 такого особистого майна представником заявника - адвокатом Пономарьовим О.В. не було зазначено і в поданій до суду скарзі на постанову приватного виконавця від 21.04.2021 року.

Таким чином, заявником ОСОБА_1 в особі її представника, не було доведено накладення приватним виконавцем арешту, крім успадкованого, також і на її особисте майно (рухоме чи нерухоме), внаслідок чого у неї існують перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні цим майном, як власністю.

Також заявником ОСОБА_1 в особі її представника, виходячи зі змісту поданої до суду скарги та доданих до неї документів, не було доведено, що вартість обтяженого арештом майна є більшою, ніж вартість майна, одержаного нею у спадщину.

З урахуванням викладеного, накладення приватним виконавцем арешту на належне боржнику ОСОБА_1 майно, яким, за відсутності доказів звернення стягнення на її особисте майно, є виключно майно, що належало первісному боржнику ОСОБА_2 , як спадкодавцю, та про прийняття якого, як спадщини, ОСОБА_1 , як спадкоємцем, була подана відповідна заява державному нотаріусу, не порушує її прав та законних інтересів, як боржника, враховуючи, що її відповідальність перед стягувачем ОСОБА_5 обмежується саме вартістю успадкованого майна в межах суми стягнення, визначеної рішенням суду.

Наведені представником заявника у поданій до суду скарзі доводи на її обгрунтування з приводу невстановлення приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. переліку спадкового майна, не заслуговують на увагу з огляду на наявність в матеріалах виконавчого провадження інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність спадкодавцю ОСОБА_2 за життя на праві приватної власності об`єктів нерухомого майна (житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 4,7204 га, кадастровий номер: :02:001:0485), що були також зазначені представником боржника і в поданій ним 07.05.2021 року приватному виконавцю заяві про накладення стягнення та стягнення боргу за рахунок спадкового майна.

За встановлених судом обставин в їх сукупності, правомірність накладення приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. арешту на майно боржника ОСОБА_1 не може бути спростована невизначенням приватним виконавцем вартості спадкового майна, оскільки вказана обставина, за наявності відповідного обгрунтування, може бути предметом самостійного оскарження у разі, якщо заявник вважає, що внаслідок невчинення приватним виконавцем зазначеної дії її права та законні інтереси були порушені.

За змістом ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Обов`язковість встановлення факту порушення прав особи оскаржуваним нею рішенням приватного виконавця, як підстави для визнання його неправомірним, безпосередньо закріплена також і в ст.447 та ч.ч.2, 3 ст.451 ЦПК України.

З огляду на зазначені правові норми, розглянувши скаргу в межах наведених в ній доводів і аргументів, суд приходить до висновку про недоведеність заявником ОСОБА_6 порушення її прав, як сторони виконавчого провадження, оскаржуваною постановою від 21.04.2021 року, яка була винесена приватним виконавцем Золотарьовою Т.В. відповідно до закону та в межах наданих їй повноважень, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.13, 43, 258, 260, 353, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича на постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни про арешт майна боржника, винесену 21.04.2021 року у виконавчому провадженні №57222676 по примусовому виконанню виконавчого листа №383/419/17, виданого Устинівським районним судом Кіровоградської області 14.09.2018 року, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя С.Ю.Атаманова