КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8540/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021року місто Київ

справа № 752/2321/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Пікуль А.А., Іванової І.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мазур Ю.Ю., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь:

заборгованість за спожиті послуги у розмірі 22876,89 грн.;

3% річних у розмірі 1570,85 грн.;

індекс інфляції у розмірі 4528,80 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що ОСОБА_1 є власником квартириАДРЕСА_1 .

Вказував, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатуючою організацією та обслуговує будинок АДРЕСА_2 згідно розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 27 листопада 2008 року №1597 та від 10 грудня 2008 року №1664.

Зазначав, що 18липня 2009 між сторонами був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, а 06липня 2016 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та відповідачем була укладена угода про надання послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії.

Посилався на те, що внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язаньщодо оплати комунальних послуг у відповідача перед позивачем за період з травня 2015року по 31грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 22876,89 грн., на яку нараховано 3% річних та інфляційну складову боргу.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 рокупозов ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість в загальному розмірі 15027,79 грн., з яких: за спожиті житлово-комунальні послуги 9989,10 грн., інфляційна складова боргу в розмірі 3676,44 грн., 3% річних в розмірі 1362,25 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» судовий збір в сумі 996,23 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що в рішенні суду відсутні будь-які розрахунки заборгованості.

Вказувала, що з травня 2019 року нею була оформлена пільга у відділі житлових субсидій і пільг управління праці і соціального захисту Голосіївського району, проте перерахунок не відбувся, а нарахування в платіжках почалися з липня 2019 року в сумі менше 50%, як передбачено законодавством. З листопада 2019 року після монетизації пільг, Ощадбанком було покрито житло в сумі 3682,65 грн. (нарахування відбувалися в листопаді та грудні 2019 року).

Зазначала, що опалення місць загального користування - нарахування відбувалось навіть в квітні і травні місяці з невідомих джерел показників, оскільки загалом опалення відсутнє по будинку в місцях загального користування.

Посилалася на те, що в лютому 2019 року в її оселі було відключено опалення ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», заявку на ремонт було відхилено, з мотивів існуючої за їх показниками заборгованості. Був здійснений виклик фахівця з компанії, яка встановлювала лічильник.

Вказувала, що проаналізувавши виставлені позивачем та сплачені нею рахунки, вбачається, що її заборгованість перед позивачем відсутня. Відповідач має переплату в розмірі 7754,76 грн.

01 липня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від позивача ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній посилався на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, просив рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатуючою організацією та обслуговує будинок АДРЕСА_2 згідно розпорядження Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 27 листопада 2008 року №1597 та від 10 грудня 2008 року №1664.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

18 липня 2009 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 був укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання обслуговувати житловий будинок, його технічне обладнання, надавати житлово-комунальні та інші послуги, а відповідач в свою чергу - відповідно до п.2.2.4 договору повинен вносити плату за отримані послуги на рахунок позивача не пізніше 1-го числа наступного місяця за розрахунковим.

06 липня 2016 року між сторонами була укладена угода №069062/1 про надання послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії, відповідно до умов якої позивач взяв на себе зобов`язання забезпечення послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії, а відповідач у свою чергу - відповідно до п.2.1. оплачувати послуги до кінця місяця, що настає за розрахунковим.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов'язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

09 листопада 2017 року набув чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII на підставі якого втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, у тому числі житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

В порядку п.2 ч.3 ст.4 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону

Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язаньщодо оплати комунальних послуг у відповідача перед позивачем за період з травня 2015року по 31грудня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 22876,89 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказувала на те, що з травня 2011 року вона отримала статус багатодітної матері, а тому відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону дитинства» вона має пільги. Посилалася на те, що з урахуванням пільг по оплаті за користування житлом та комунальними послугами нею здійснювалась регулярна (щомісячна) оплата за житлово-комунальні послуги по квартирі в повному обсязі. Вважає, що заборгованість перед позивачем відсутня.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 має статус багатодітної матері, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 , виданим Відділом у справах сім`ї, молоді та спорту Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, зі строком дії до 05 лютого 2020 року.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону дитинства» з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми та іншими законами України».

Багатодітним сім`ям надаються такі пільги:

1) 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

2) 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством.

Площа житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв. метр опалюваної площі на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку), та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Відповідно до п.8 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2015 року №389, пільговики, до сукупного доходу сім'ї яких входять доходи, визначені п.5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім'ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім'ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім'ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період.

У разі неподання документів, передбачених абз. 1 цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг.

Згідно з п.9 Порядку Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у п.п.6-8 цього Порядку, визначають протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сім'ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім'ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім'ї.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у разі коли середньомісячний дохід сім'ї в розрахунку на одну особу не перевищує величину доходу, який дає право на додаткову соціальну пільгу, пільговик має право на отримання пільг протягом дванадцяти місяців з місяця визначеня відповідного права.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення розраховує в установленому порядку пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу, відповідно до законодавства.

Положеннями п.11 Порядку після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відпвоідно до п.9 Порядку.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказувала, що копію посвідчення багатодітної родини нею неодноразово надавалося до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» ЖЕК №1.

Разом з тим, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 зверталася до позивача та надавала останньому документи про отримання нею пільг на оплату житлово-комунальних послуг, останньою ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

При цьому, доказів того, що відповідач зверталася до структурногопідрозділуз питань соціального захисту населення та останній була призначена пільга до квітня 2019 року ОСОБА_1 також не надала.

У відповіді на відзив відповідач ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» вказував на те, що за інформацією, надісланою на адресу позивача в електронному вигляді від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, з 01 травня 2019 року відповідачу була призначена пільга на оплату житлово-комунальних послуг, яка і була нарахована за період з 01 травня 2019 року по 30 вересня 2019 року. З 01жовтня 2019року позивачем проводяться нарахування за житлово-комунальні послуги відповідачу в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що за опалення місць загального користування нарахування відбувалось навіть в квітні і травні місяці з невідомих джерел показників, оскільки загалом опалення відсутнє по будинку в місцях загального користування колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем до апеляційної скарги не було надано доказів, які б підтверджували її звернення до позивача із заявами або скаргами щодо не надання чи неналежного надання послуг по будинку в місцях загального користування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в лютому 2019 року в оселі відповідача було відключено опалення ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», заявку на ремонт було відхилено, з мотивів існуючої за їх показниками заборгованості, був здійснений виклик фахівця з компанії, яка встановлювала лічильник не підтверджені жодними доказами зі сторони відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач у суді першої інстанції подала заяву про застосування строків позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України).

Суд першої інстанції вказував на те, що позивач подав до суду позовну заяву 04 лютого 2020 року,що підтверджується відтиском печатки суду з відміткою одержано, а томузаборгованість відповідача станом на травень 2015 року в сумі 9989,10 грн. перебуває поза межами строку позовної давності.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким твердженням суду першої інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 31 січня 2020 року, що підтверджується конвертом, а тому заборгованість відповідача за період з травня 2015 року по 31 січня 2017 року в сумі 9989,10 грн. перебуває поза межами строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування до вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2015 року по 31 січня 2017 року наслідків пропуску строку позовної давності.

При цьому, розраховуючи суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2019 року, суд першої інстанції виходив з розрахунку: 28976,54 грн. - 9989,10 грн. = 18987,44 грн.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що в суму 28976,54 грн. входить як сума основного боргу, так і 3% річних та інфляційна складова боргу.

При цьому, у резолютивній частині рішення судом зазначено, що стягненню з відповідача підлягає сума за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 9989,10 грн., тобто сума боргу, яка була нарахована відповідачу станом на 31 січня 2017 року та яка перебуває поза межами строку позовної давності.

Оскільки відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем, а відтак з останньої на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» підлягає стягненню заборгованість за період з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 12887,79 грн. (22876,89 грн. - 9989,10 грн.).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

З огляду на те, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в розмірі 1362,25 грн.

Разом з тим, інфляційна складова боргу за період з 01 лютого 2017 року по 31 грудня 2019 року, яка підлягає стягненню з відповідача становить 3611,37 грн.

За вказаних обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційну складову боргу, які належні до стягнення з відповідача підлягає зміні, шляхом викладення другого абзацу резолютивної частини рішення в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 12887,79 грн., 3% річних в розмірі 1362,25 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 3611,37 грн.

В решті рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 в частині визначення розміру заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційної складової боргу, які належать до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» змінити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс», місцезнаходження: місто Київ, вул. Є. Чавдар, 3, заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 12887 грн. 79 коп., 3% річних в розмірі 1362 грн. 25 коп. та інфляційну складову боргу в розмірі 3611 грн. 37 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: