Справа № 522/4462/21
Провадження № 2/522/5961/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання - Середи А.В.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

позивач в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.03.2018 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 417 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та видано свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 . Від даного шлюбу у них народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матір`ю та перебуває на її утримані. Оскільки батько утриманням своєї дитини фактично не займається, матеріально не допомагає, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків, позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у сумі 5 000,00 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

19.04.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

10.08.2021 в судове засідання з`явився відповідач, який надав суду пояснення, згідно яких він від утримання свого сина не відмовляється, з дозволу матері дитини проводить з ним час та за наявності фінансової можливості він купує йому необхідні речі, проте зазначає, що не має постійного місця роботи, його дохід є мінливим, тому він не в змозі сплачувати аліменти в сумі 5 000,00 грн щомісяця, в зв`язку з чим просив суд призначити мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час проведення судового засідання сповіщалася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, 28.03.2018 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб (свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 видане Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 417). Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від16.08.2018 Серія НОМЕР_2 , виданим Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 643.

Станом на дату звернення до суду дитина проживає разом із позивачем, що не оспорювалось відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

У відповідності з положеннями ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виконуючи вимоги вище наведених положень, судом встановлено, що відповідач не має постійного та офіційного місця роботи, тому надати довідку про свої доходи не має змоги. Разом з тим, готовий сплачувати аліменти для дитини у мінімальному розмірі.

Водночас, суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх спільної дитини саме у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.07.2021 становить 2 013,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України

При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Отже, встановлений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.07.2021 у розмірі 2 013,00 грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками.

За таких обставин, суд врахувавши, що ОСОБА_2 не надано обґрунтування необхідності для гармонійного розвитку дитини розміру аліментів саме в заявленій нею сумі, а також врахувавши матеріальне становище платника аліментів, його згоду сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача аліментів в сумі 1 006,50 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у сумі 1 006,50 грн щомісячно починаючи з 17 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) 908,00 грн судового збору в дохід держави.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складений протягом п`яти днів.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 16.08.2021.