Справа № 536/263/21
Провадження № 2/536/479/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката Бокатюк Ю.В.

відповідача ОСОБА_2 та його представника за угодою адвоката Милованова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИВ:

16.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, де просила суд усунути ОСОБА_2 від права спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтуванням позовних вимог позивач посилається, що вона являється спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_2 , також є його спадкоємцем, так як був непрацездатним на день смерті та мав право на обов`язкову частку у спадковому майні. Спадковим майном є будинок з господарськими будівлями розташований в АДРЕСА_1 , який належав на праві спільної сумісної власності померлому та їх матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та спадщину після якої прийняв відповідач за заповітом. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06.11.2013 було визначено частку у спільній сумісній власності подружжя померлої ОСОБА_4 - 1/2. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.11.2014 за відповідачем було визнано право власності на 1/3 ч. спірного домоволодіння в порядку спадкування після матері ОСОБА_4 . Вона після смерті матері залишилася проживати в будинку з батьком, який був інвалідом 1 групи по причині отриманого поранення в роки Великої Вітчизняної війни, з 1973 року перебував на обліку у лікаря психіатра, потребував постійного стороннього догляду. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.05.2014 був визнаний недієздатним та вона призначена його опікуном.

У них з відповідачем із-за спадщини склалися вкрай неприязні стосунки.

Протягом тривалого часу відповідач гнобив і принижував, як її, так і батька, коштів на його утримання не надавав, не спілкувався з ним, хоча він цього дуже потребував. Вона вимушена була навіть звертатися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатного батька та рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.09.2014 2в задоволенні позову їй було відмовлено, але під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідач не відвідує та не надає допомоги батькові, що не заперечував і він сам. Вона також сама за власні кошти здійснила його поховання. Відповідач не підтримав її ні морально, ні матеріально.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.03.2017 їй було виділено та визнано право власності в порядку спадкування після ОСОБА_4 на 1/12 ч. житлового будинку з господарськими будівлями розташованого в АДРЕСА_1 та на 21/48 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування після ОСОБА_3 , на 7/48 частин цього ж будинку визнано право власності за ОСОБА_2 в порядку спадкування після ОСОБА_3 .

Заповіт ОСОБА_3 складений на її користь рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.02.2018 скасований.

Вважає, що відповідач ухилявся від надання допомоги їх батькові. Вона не перешкоджала йому спілкуватись з ним та доглядати його, надавати матеріальну допомогу, тому повинен бути усунений від права спадкування після його смерті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його уповноважений представник в судовому засіданні позов не визнали, та в його задоволенні просили відмовити, вважають позов необґрунтованим та таким, що ґрунтується на припущеннях, і що позивач пропустила встановлений Законом трирічний строк звернення з позовом до суду, тому просили застосувати строк позовної давності.

Так, відповідач вказує, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та йому належав будинок з земельною ділянкою в АДРЕСА_1 . За життя батько склав заповіт, де заповідав все своє майно позивачу ОСОБА_1 . Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.08.2018 вказаний заповіт визнано недійсним, і він має право на 1/2 ч. спадкового майна, і щоб перешкодити суду застосувати наслідки недійсності заповіту позивач подала вказаний позов.

Відповідач також посилається на рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області рішенням від 28.05.2018, де ОСОБА_3 було визнано недієздатним та ОСОБА_1 призначено опікуном над ним, яка проживала з ним та доглядала його, який був інвалідом та потребував стороннього догляду.

Заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що сторони є рідними братом та сестрою, їх батьком був ОСОБА_3 , який проживав та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Кам`янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_3 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 був інвалідом 1 групи з 28.02.1996 безстроково та потребував сторонньої допомоги, що підтверджується довідкою Полтавської обласної МСЄК №1.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 24, житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної часткової власності, частки ОСОБА_1 : 1/12 та 21/48.

ОСОБА_1 , як слідує із довідки Управління праці та захисту населення від 10.10.2013, проживає в АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Кременчуцької райдержадміністрації та отримує з 11.06.2012 по 31.12.2013 компенсацію за надання соціальних послуг інваліду 1 групи ОСОБА_3 .

Згідно довідки від 04.06.2015 ОСОБА_1 дійсно проживавала разом з батьком ОСОБА_3 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті за адресом: АДРЕСА_1 та вони вели спільне господарство.

Із акту від 03.10.2013 складеного депутатом Кам`янопотоківської сільської ради Луговець М.О., соціальним працівником Кам`янопотоківської сільської ради Мішиною Н.В., членом виконкому Кам`янопотоківської ради Рева Н.Й., сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слідує, що син ОСОБА_3 ОСОБА_2 зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 з дати реєстрації за місцем реєстрації не проживав і не проживає в даний час, ніякого втручання і допомоги з його боку батькам не було.

Згідно частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». Як визначено в частині 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вказаних обставин в судовому засіданні не встановлено, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Установлено, що сторони перебувають у вкрай неприязних стосунках з приводу спадкування майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 та перебувають тривалий час в судових спорах.

Так, позивач ОСОБА_1 проживала однією сім`єю з батьком ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 був інвалідом І групи від отриманого поранення в роки Великої Вітчизняної війни, мав психічні розлади, знаходився в безпорадному стані, потребував постійної сторонньої допомоги і таку допомогу він отримував від ОСОБА_1 , яка згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28.05.2014 була призначена його опікуном.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.09.2014 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька відмовлено, де суд вказав, що ОСОБА_3 не потребує матеріального утримання від сина ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 проживав окремо, піклувався про батька в тій мірі, в якій йому позволяли відносини, які склалися з позивачем.

Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в судовому засіданні, що вони допомагали ОСОБА_1 доглядати за батьком ОСОБА_3 , який потребував постійної сторонньої допомоги, нічого сам не міг, не рухався, і вона платила за це їм гроші, ОСОБА_2 участі в цьому не приймав, не спростовують вказані висновки суду.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд її не розглядає, так як в задоволенні позову відмовляє.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд відмовляє позивачу і в стягнені з відповідача понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.13,81,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяС. М. Клименко

Повний текст рішення складено 06 серпня 2021 року.