ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/11211/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/849/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «МетаБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2020 року (ухвалене о 11:11) у справі за позовом Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ПАТ «МетаБанк» (в подальшому змінено найменування на Акціонерне товариство «Мета Банк» (далі по тексту - АТ «Мета Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 35А від 26.11.2007 в розмірі 181 492,90 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу Національного Банку України, встановленому на 02.12.2016 складає 4 653 152,93 грн, що складається з: заборгованості по простроченому кредиту - 164 603,31 доларів США, в еквіваленті 4 220 134,06 грн; заборгованості по простроченим процентам - 11 855,50 доларів США, в еквіваленті 303 953,79 грн; пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 1 132,57 доларів США, в еквіваленті 29 037,57 грн; штрафу за невиконання зобов`язань - 3 901,52 доларів США, в еквіваленті 100 027,99 грн; та суму 69 797,30 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Позов обґрунтовувало тим, що 26.11.2007 між АБ «Металург», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «МетаБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35А, за яким остання отримала кредит на придбання нерухомого майна в сумі 195 075 доларів США на строк 240 місяців по 26.11.2027 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15% річних, та взяла на себе зобов`язання здійснювати погашення кредитних платежів щомісячно в період з 1 по 26 число кожного місяця.

В якості забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору, 26.11.2007 між АБ «Металург» та ОСОБА_2 (в подальшому прізвище змінено на ОСОБА_2 ) було укладено договір поруки № 302, за яким останній, у разі невиконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, зобов`язався погасити борг позичальника, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконувала, погашення кредитних платежів не здійснювала, внаслідок чого станом на 02.12.2016 за договором утворилась заборгованість у розмірі 181 492,90 доларів США.

Направлене на адресу відповідачів 02.11.2016 повідомлення про дострокове погашення кредиту останніми не виконано, що і обумовило звернення Банку до суду з даним позовом

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020 позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» заборгованість за кредитним договором № 35А від 26.11.2007 в розмірі 176 458,81 доларів США, що в еквіваленті згідно курсу Національного Банку України, встановленому на 02.12.2016 складає 4 524 087,85 грн (що складається з: заборгованість по простроченому кредиту - 164 603,31 доларів США, в еквіваленті 4 220 134,06 грн; заборгованість по простроченим процентам - 11 855,50 доларів США, в еквіваленті 303 953,79 грн) та 129 065,09 грн (що складається з: пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 29 037,10 грн; штрафу за невиконання зобов`язань - 100 027,99 грн).

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «МетаБанк» судовий збір в сумі 69 797,30 грн по 34 898,65 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на його незаконність, необ`єктивність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги полягають у наступному:

- на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду на нього поширювалися особливості, встановлені ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту;

- належним доказом направлення відповідачам повідомлення про дострокове повернення кредиту є оригінал опису вкладення із зазначенням адреси і найменуванням адресанта, заповнений відповідно до переліку додатків, оригінал розрахункового документу (чек) та бланк зворотного повідомлення, однак такі докази не були надані позивачем;

- ОСОБА_1 було погашено тіло кредиту на загальну суму 83 719,68 доларів США, тобто розмір заборгованості відповідача значно менше ніж зазначав банк, що взагалі не досліджувалось судом;

- законодавством України не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому висновок суду про одночасне стягнення з відповідача на користь банку пені і штрафу є помилковим;

- у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності ОСОБА_2 без його згоди, як поручителя за кредитним договором, договір поруки № 302 від 26.11.2007, укладений між Банком та ОСОБА_2 припинився 28.11.2008 на підставі частини першої статті 559 ЦК України (в редакції чинній станом на 28.11.2008, тобто на час виникнення спірних правовідносин);

- заява поручителя від 28.11.2008 не може свідчити про згоду поручителя із змінами основного зобов`язання, оскільки такий спосіб погодження буде суперечити положенням статей 207, 547, 654 ЦК України та п. 9 Договору поруки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що він повністю погоджується із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 просить суд задовольнити її в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з нього, як поручителя, заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором. Суд не надав належної правової оцінки тому факту, що він не надавав згоди на збільшення своєї відповідальності за кредитним договором (збільшення відсоткової ставки), зважаючи на те, що заяви поручителя від 28.11.2008 про свою згоду на збільшення відсоткової ставки він до банку не надавав та не підписував, а отже 28.11.2008 припинилися його зобов`язання за договором поруки.

Вказує, що він звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом до АТ «МетаБанк» про визнання своїх зобов`язань за договором поруки № 302 від 26.11.2007 припиненими, за яким ухвалою суду відкрито провадження.

22.06.2021 ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02.08.2021 заяву ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з даною апеляційною скаргою.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «МетаБанк» просить повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 та закрити апеляційне провадження у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Позивач наголошує, що наявні підстави для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки договір про надання правової допомоги № 21/2021-а від 27.03.2021, що посвідчує повноваження адвоката відповідачки, нею підписаний не був.

Зазначає, що у спірному кредитному договорі зазначено всі істотні умови, які мають зазначатися в договорах даного виду, на час підписання кредитного договору будь-яких обмежень щодо його укладення законодавство не передбачало, будь-які заборони відступати від положень законодавства були відсутні, тому сторони врегулювали свої відносини на власний розсуд.

Указує, що порушень норм Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції станом на дату укладення кредитного договору допущено не було. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011, який набрав чинності 16.10.2011, статтю 627 ЦК України було доповнено ч. 2 щодо врахування вимог законодавства про захист прав споживачів при укладенні договорів за участю фізичної особи. Але у ст. 2 розділу II Прикінцевих положень цього Закону було зазначено, що вищевказані вимоги не поширюються на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. В даному випадку кредитний договір з ОСОБА_1 було укладено 26.11.2007, тобто значно раніше цієї дати.

За твердженням Банку вимоги чинного законодавства, в тому числі щодо обов`язкового порядку врегулювання питання дострокового повернення кредиту, ним виконані повністю. Підтвердженням направлення ОСОБА_1 вимоги щодо дострокового повернення кредиту є копія поштової квитанції, яку було додано позивачем до позовної заяви, що є достатнім доказом направлення ОСОБА_1 повідомлення про дострокове повернення нею кредиту.

У відзиві Банку наголошується, що заборгованість ОСОБА_1 підтверджується наданим розрахунком, який відповідає умовам кредитного договору, а штраф і пеня застосовані за різні порушення, що не є порушенням ст. 61 Конституції України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув в межах позовної давності неустойку з відповідачів.

Також, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 не є апелянтом за апеляційною скаргою, що розглядається, відповідного зустрічного або будь-якого іншого позову про визнання припиненим договору поруки при розгляді справи в суді першої інстанції ним подано не було. В свою чергу, ОСОБА_2 як поручитель, заявою від 28.11.2008 погоджувався на збільшення ставки за кредитом до 17% річних, що в подальшому було підтверджено підписаними додатковими угодами до кредитного договору № 1 від 28.11.2008, № 2 від 16.01.2013. Докази, які б доводили необізнаність ОСОБА_2 щодо збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, матеріали справи не містять.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Мишка В.В., який підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника позивача АТ «МетаБанк» - адвоката Неудачіна Р.В., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взяли на себе зобов`язання за кредитним договором № 35А та договором поруки № 302 від 26.11.2016 і дані зобов`язання не виконують; позичальник ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості по кредитному договору і штрафним санкціям становить 181 492,90 дол. США (еквівалент в гривні по курсу НБУ на 02.12.2016 складає 4 653 152,93 грн).

Однак, повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, зважаючи на наступне.

Судом у справі встановлено, що 26.11.2007 між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 35А, з послідуючим укладенням між ними додаткових угод до нього № 1 від 28.11.2008 та № 2 від 16.01.2013 (т. 1 а.с. 4-5, 16-43, 53-54, 151-158, т. 2 а.с. 112-121, т. 3 а.с. 16-18, 80-86).

За умовами вказаного кредитного договору Банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна, у сумі 195 075,00 доларів США на строк 240 місяців по 26.11.2027 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 15% річних (п. 1.1 кредитного договору).

Згідно з п. 1.2, 2.1-2.3 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язалась здійснювати погашення частини кредиту та сплати відсотків за користування кредитом шляхом внесення на картрахунок № НОМЕР_1 суми 2 569 дол. США щомісячно в період з 1 по 26 число кожного місяця; забезпечити виконання своїх зобов`язань за цим договором способом, передбаченим у п. 1.3 цього договору, або у разі, якщо кредит з будь-яких причин виявився незабезпеченим, іншим майном чи майновими правами; використовувати кредит виключно за цільовим призначенням; щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитом, погашати частину кредиту та інші платежі на користь банку, передбачені додатком № 1 до цього договору.

Забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є: іпотека нерухомості, що придбається; порука ОСОБА_2 , що оформлюється відповідним договором між поручителем, позичальником та банком (п. 1,3 кредитного договору).

У разі настання будь-якої події, зазначеної у п. 3.1 цього договору, та отримання від Банку повідомлення про дострокове погашення кредиту (частини кредиту), позичальник зобов`язаний погасити Банку кредит (частину кредиту), сплатити відсотки та виконати інші зобов`язання щодо цього договору у 30-денний строк з моменту відправлення Банком такого повідомлення, якщо інший строк не вказано у цьому повідомленні (п. 2.8 кредитного договору).

Пунктом 3.1 кредитного договору встановлено право Банку прийняти рішення про дострокове погашення Позичальником кредиту (частини кредиту) та достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення у випадках порушення Позичальником умов цього договору, зокрема, але не виключно у випадках:

1) затримання сплати частини та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць;

2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків;

3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту;

4) іншого істотного порушення умов договору про надання кредиту, зокрема: - невиконання Позичальником зобов`язань, передбачених пунктами 2.1-2.10 цього договору; - коли кредит у порушення п. 1.3 цього договору із будь-яких обставин виявися повністю чи частково незабезпеченим; - використання майна, яке придбане із залученням кредитних коштів і є предметом застави, для отримання доходу, зокрема у підприємницькій діяльності, передання його іншим фізичним та юридичним особам в оренду, лізінг, найом, безоплатне користування та ін.;

5) погіршення, в порівнянні з моментом видачі кредиту, його фінансового стану, який визначається за методикою Банку; а також у інших випадках за рішенням Банку.

У випадку настання однієї з подій, вказаних у попередньому абзаці цього пункту, Банк складає акт, на підставі якого приймає рішення про дострокове погашення Позичальником кредиту, відсотків за ним та інших платежів.

Про прийняте рішення Банк повідомляє Позичальника у письмовій формі із зазначенням причин та строків погашення Позичальником кредиту, оплати відсотків за кредитом та інших платежів. Сторони домовилися, що у разі будь-яких дій (бездіяльності) Позичальника, спрямованих на неотримання такого повідомлення Банку, Банк має право достроково стягнути суму виданого кредиту (частини кредиту), відсотків та інших платежів за цим договором, у тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок збагачення, по закінченню 10-денного строку з моменту відправлення такого повідомлення.

Відповідно до пунктів 6.2, 6.4, 6.5 кредитного договору якщо в строки, вказані в цьому договорі або в повідомленні Банку про дострокове погашення кредиту, Позичальник не погасить Банку кредит та не сплатить за кредитом та інші платежі або сплатить не в повному розмірі, Банк стягує суму заборгованості за кредитним договором, в тому числі шляхом погашення заборгованості за рахунок забезпечення, вказаного у п.1.3 цього договору.

У разі порушення Позичальником своїх зобов`язань він сплачує Банку штраф у наступних розмірах за кожний випадок порушення зобов`язання:

а) за порушення зобов`язань, передбачених п.п. 2.4, 2.11 цього договору - у розмірі 0,5 відсотка від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 цього договору;

б) за порушення зобов`язань, передбачених п.п. 2.4, 2.5,2.9 - у розмірі 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

в) у разі порушення умов п. 2.10 цього договору Позичальник сплачує Банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 5 відсотків від суми кредиту, визначеного у п.1.1 цього договору.

В разі виникнення простроченої заборгованості за відсотками або кредитом (частиною кредиту) Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,2 % від простроченої суми за кожний день прострочення.

У тексті кредитного договору вказано, що ОСОБА_1 до підписання цього договору письмово ознайомлена з усіма умовами кредитування та попереджена про те, що у разі порушення нею строків повернення кредиту та сплати щомісячних платежів, вона повинна буде сплатити штрафні санкції, розмір яких у 3 та більше разів може перевищувати встановлену цим договором відсоткову ставку.

26.11.2007 між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», (іпотекодержатель) укладено нотаріально посвідчені договори іпотеки майнових прав, предметом яких є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - земельної ділянки та житлового будинку розташованих: АДРЕСА_1 , у забезпечення виконання зобов`язань перед іпотекодержателем, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань забезпечених іпотекою, та (або) невиконання іпотекодавцем зобов`язань згідно кредитного договору № 35А від 26.11.2007 - термін погашення по 26.11.2027 в сумі 195 075,00 доларів США, а також передбачених кредитним договором 15% річних, за користування кредитом та сум можливої неустойки (штрафів, пені), а також витрат пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами позичальника та (або) іпотекодавця (т. 3 а.с. 88-96).

26.11.2007 між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк», та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № 302, відповідно до якого поручитель у разі невиконання ОСОБА_1 (позичальник) зобов`язань за кредитним договором № 35А від 26.11.2007, укладеним між позичальником та Банком, зобов`язаний в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника Банку в сумі наданого кредиту 195 075,00 доларів, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі за кредитним договором, виходячи з умов кредитного договору, за весь період користування позичальником кредитом (т. 1 а.с. 6, 55).

28.11.2008 між Банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 35А від 26.11.2007, відповідно до якої ставка відсотків за користування кредитом збільшена до 17 % річних починаючи з 28.11.2008, та збільшено суму щомісячних платежів до 2750 доларів США(т. 1 а.с. 159).

Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 01.09.2011 ОСОБА_2 змінив ім`я на ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 14, 63).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором № 35А від 26.11.2007 станом на 02.12.2016 загальний розмір заборгованості становить 181 492,90 дол. США, з яких: 164 603,31 дол. США сума боргу за кредитом, 11 855,50 дол. США сума боргу по процентам, 1 132,57 дол. США сума пені за період з 26.08.2016 по 01.12.2016, 3 901,52 дол. США сума штрафу (т. 1 а.с. 7-9, 56-58).

У матеріалах справи (т. 1 а.с. 15) міститься копія повідомлення ПАТ «МетаБанк» від 02.11.2016 про дострокове повернення кредиту, виданого ОСОБА_1 за кредитним договором № 35А від 26.11.2007, адресованого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому зазначено, що позичальником станом на 01.11.2016 зобов`язання за кредитним договором не виконуються, з серпня 2016 року не сплачуються проценти за кредитом, платежі за тілом кредиту. Станом на 01.11.2016 борг позичальника за кредитним договором (за офіційним курсом гривні до долару США) складає 4 594 092,43 грн. Банк повідомляє ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняте рішення про припинення кредитування та про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №35А від 26.11.2007 у повному розмірі 4 594 092,43 грн в строк до 02 грудня 2016 року включно. До вказаного повідомлення долучені 2 копії фіскальних чеків від 02.11.2016 (т. 1 а.с. 15 зворот).

Відповідно до висновку експерта Чернігівського відділення КНДІСЕ за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5206-5211/18-24 (т. 4 а.с. 6-52):

1) Під час дослідження матеріалів справи не було встановлено інформації щодо реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту на 26.11.2007 (дата підписання кредитного договору № 35А (а.с.4-5 т.1) та додатку № 1 до договору № 35А (а.с.114 т.2)), що передбачено п.3.3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007.

При цьому, діючим законодавством не передбачено розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного подорожчання кредиту на дату складення додаткових угод.

2) За результатами дослідження у відповідності з базовими умовами кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (а.с.4-5 т.1) та даними наведеним в додатку № 1 до договору № 35А від 26.11.2007 (а.с. 114 т.2), при умові розміру щомісячного ануїтетного платежу 2569,00 доларів США, реальна відсоткова ставка становить 17,01%, абсолютне подорожчання кредиту становить 442 638,44 долари США.

Діючим законодавством не передбачено розрахунок реальної відсоткової ставки та абсолютного подорожчання кредиту на дату складання додаткових угод.

3) В бухгалтерському обліку банку заборгованість поручителя не відображена.

Згідно наданих документів, документально підтвердити або спростувати заборгованість позивальника за кредитним договором № 35А від 26 листопада 2007 року, станом на 02.12.2016 не видається за можливе.

За даними бухгалтерського обліку банку заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 01.11.2016 складає суму в розмірі 174 012,09 доларів США, в тому числі:

за кредитом в розмірі 164 603,31 долари США,

за процентами 9 408,78 долари США.

4) В обсягу наданих на дослідження документів, в межах компетенції експерта економіста не видається за можливе підтвердити або спростувати, що розрахунок заборгованості поручителя перед банком станом на 02 грудня 2016 року відповідає умовам кредитного договору та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором.

За даними бухгалтерського обліку банку заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 01.11.2016 складає суму в розмірі 174 012,09 доларів США, в тому числі:

за кредитом в розмірі 164 603,31 долари США,

за процентами 9 408,78 долари США.

5) При умові врахування щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 2 569,00 долари США застосована банком процентна ставка в розмірі 15% річних відповідає умовам кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (а.с. 4-5 т.1), та даними наведеними в додатку № 1 до договору № 35А від 26.11.2007 (а.с.114 т.2).

За наданими на дослідження матеріалами справи, відсутні підстави вважати, що розрахунок платежів по кредиту, наведений в додатку 2 до кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (продовження) (а.с.154-157 т.1), складено у відповідності визначення ануїтетного платежу в розмірі 2 750,00 долари США та строку дії кредитного договору.

При умові врахування щомісячного ануїтетного платежу в розмірі 2 570, 00 долари США не видається за можливе підтвердити або спростувати, що застосована банком процентна ставка з 28.11.2008 в розмірі 17% річних відповідає умовам кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (а.с.4-5 т.1) та даними наведеними в Додатку № 2 до кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (а.с.153-157 т.1, 116-120 т.2).

6) Під час дослідження матеріалів справи не було встановлено графіку платежів на 26.11.2007 (дату підписання кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (а.с. 4-5 т.1) та додатку № 1 до договору № 35А від 26.11.2007 (а.с.114 т.2), що передбачено п.3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007.

За наданими на дослідження матеріалами справи, відсутні підстави вважати, що розрахунок платежів по кредиту, наведений в додатку 2 до кредитного договору № 35А від 26.11.2007 (продовження) (а.с. 154-157 т.2) складено у відповідності визначення ануїтетного платежу в розмірі 2 750,00 долари США та строку дії кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Як зазначалось вище, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача до суду на позивача поширюються особливості встановлені ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», якою був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

У свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу Банк зазначає, що порушень норм Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції станом на дату укладення кредитного договору допущено не було. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011, який набрав чинності 16.10.2011, статтю 627 ЦК України було доповнено ч. 2 щодо врахування вимог законодавства про захист прав споживачів при укладенні договорів за участю фізичної особи. Але у ст. 2 розділу II Прикінцевих положень цього Закону було зазначено, що вищевказані вимоги не поширюються на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності. В даному випадку кредитний договір з ОСОБА_1 було укладено 26.11.2007, тобто значно раніше цієї дати.

Колегія суддів вважає слушними доводи ОСОБА_1 та не бере до уваги доводи відзиву Банку на апеляційну скаргу з огляду на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц викладено наступну правову позицію в аналогічних правовідносинах, що є предметом даної справи.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

У справі встановлено, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб ОСОБА_1 , а саме за умовами укладеного між сторонами 26.11.2007 кредитного договору № 35А, Банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі - придбання нерухомого майна, у сумі 195 075,00 доларів США на строк 240 місяців по 26.11.2027 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом, тобто до спірних правовідносин мають застосовуватись приписи частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, Банк вказував, що відповідно до вимог п. 2.8, 3.1 кредитного договору направив 02.11.2016 на адресу позичальника та поручителя повідомлення про дострокове погашення кредиту (№ 58/5055 від 02.11.2016), на підтвердження чого ним були додані до позову копії самого повідомлення про дострокове погашення кредиту та двох фіскальних чеків УДППЗ «Укрпошта» про направлення рекомендованих листів на ім`я відповідачів (т. 1 а.с. 15).

Однак зазначені документи не є належними, достатніми та достовірними доказами на підтвердження факту направлення повідомлення про дострокове погашення кредиту позичальнику та отримання його відповідачами, так як з наданих фіскальних чеків не вбачається та неможливо достовірно встановити, що відповідачам було направлено та вручено саме повідомлення про дострокове погашення кредиту від 02.11.2016.

Будь-яких інших доказів підтверджуючих дату направлення та отримання відповідачами повідомлення про дострокове погашення кредиту від 02.11.2016 матеріали справи не містять.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 з 08.07.2015 і по даний час перебуває під вартою в Федеральній казенній установі слідчий ізолятор № 1 Управління федеральної служби виконання покарань по Липецькій області, що підтверджується довідкою Федеральної казенної установи слідчий ізолятор №1 від 06.04.2021 (т. 4 а.с. 212), у зв`язку з чим вона об`єктивно не могла отримати вказане повідомлення про дострокове погашення кредиту та бути обізнаною про його наявність.

Тобто, підстави стверджувати, що відповідачі були належним чином відповідно до норм законодавства та умов кредитного договору повідомлені про необхідність дострокового повернення кредиту, відсутні.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, правові позиції Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, апеляційний суд приходить до висновку, що за кредитним договором не настав термін виконання грошових зобов`язань у повному обсязі, оскільки Банк не дотримав установлений договором та нормами законодавства порядок дострокового повернення коштів, а саме не направив вимогу про дострокове їх повернення, внаслідок чого термін погашення заборгованості у повному обсязі не настав. Тому є підстави стягнути лише прострочену заборгованість за кредитом і процентами, а також пеню.

З матеріалів справи, а саме з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 26.11.2007 по 02.12.2016, вбачається, що останній платіж по кредитному договору № 35А від 26.11.2007 було здійснено 21.07.2016 (т. 2 а.с. 41-51).

Виходячи з наданого Банком розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 7-9) розмір простроченої заборгованості по тілу кредиту за період з 26.08.2016 по 02.12.2016 становить 1 605,89 доларів США, простроченої заборгованості по відсоткам за вказаний період становить 9 408,78 доларів США, сума пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 26.08.2016 по 01.12.2016 включно становить 1 132,57 доларів США. Таким чином, на користь Банку підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів 12 147 доларів 24 центи США.

Нарахування штрафів передбачено п. 6.4 кредитного договору у трьох установлених випадках за порушення позичальником своїх зобов`язань, передбачених п.п. 2,4 (письмово сповіщати Банк про зміну прізвища, імя та по батькові, паспорту, місця проживання та роботи або інших відомостей, що мають вплив на виконання зобов`язання за цим договором, протягом 3 робочих днів з дня настання будь-якої із зазначених подій), п. 2.5 (з метою здійснення Банком контролю за позичальником протягом дії цього договору надавати Банку відомості про доходи, отримані за останні шість місяців, у вигляді довідок з місця роботи або іншого джерела виникнення цих доходів, податкової звітності та інших документів, що надають змогу скласти уяву про фінансовий стан позичальника, не пізніше ніж через 365 днів з моменту отримання кредиту, а потім - щорічно протягом усього строку дії цього договору), п. 2,9 (позичальник до повного погашення заборгованості за цим кредитним договором не має права без обов`язкової попередньої письмової згоди Банку у будь-який спосіб використовувати майно, яке придбане із залученням кредитних коштів, і є предметом застави, для отримання доходу, зокрема у підприємницькій діяльності, передавати його іншим фізичним та юридичним особам в оренду, лізинг, найом, безоплатне користування та ін.), п. 2.10 (підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що інших кредитів у інших банках, про які він не повідомив Банку при укладенні цього договору, він не має), та п. 2.11 (протягом шести місяців з дня підписання цього договору Позичальник зобов`язаний належним чином оформити своє право власності на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, визначена у п. 1.3.1 цього договору).

Однак будь-яких належних та допустимих доказів наявності з боку відповідачів порушень, за які умовами договору передбачено нарахування штрафу, матеріали справи не містять, ні з вимог Банку, ні з наданого ним розрахунку неможливо встановити на яких підставах та за яке саме порушення було нараховано штраф. Підстави та порядок нарахування штрафу не зміг пояснити представник Банку у судовому засіданні апеляційного суду під час розгляду даної справи. У зв`язку з зазначеним, вимоги Банку в цій частині є необґрунтованими та безпідставними і не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2020 підлягає скасуванню на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про припинення договору поруки № 302 від 26.11.2007, укладеного між Банком та ОСОБА_2 , оскільки вона не є стороною даного договору, на обсяг її прав, обов`язків та відповідальності за кредитним договором зазначене не впливає.

Є хибними посилання Банку на наявність підстав для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки договір про надання правової допомоги № 21/2021-а від 27.03.2021, що посвідчує повноваження адвоката відповідачки, нею підписаний не був, зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

За приписами статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з пунктами 1-5 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 (далі Положення), дане Положення встановлює єдині для всіх адвокатів України, адвокатських об`єднань / адвокатських бюро правила виготовлення, оформлення, зберігання, обліку ордерів.

Ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер встановленої форми є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 11 Положення встановлено, що ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом з ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

Апеляційним судом установлено та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження повноважень на представництво відповідачки ОСОБА_1 у Чернігівському апеляційному суді адвокатом Мишком В.В. додано оригінал ордеру серії ЧН № 079409 від 24 квітня 2021 року, виданий Адвокатським об`єднанням «БМ ЛІГАЛ ПАРТНЕРС» (т. 4 а.с. 210).

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо їх застосування, на підтвердження своїх повноважень щодо представництва ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції адвокатом Мишком В.В. подано документ, передбачений частиною четвертою статті 62 ЦПК України. Положення цієї норми процесуального закону не вимагають від адвоката для підтвердження повноважень представника надання договору про надання правової допомоги, а тому підстави для закриття апеляційного провадження відсутні.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ «МетаБанк» на суму 12 147,24 доларів США (еквіваленті згідно курсу Національного Банку України, встановленому на 11.08.2021 складає 325 007,91 грн, що від суми позову 4 653 152,93 грн становить 6,98%), наявності у матеріалах справи належних доказів понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанцій (т. 1 а.с. 3), з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «МетаБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 4 871,85 грн (69 797,30 грн х 6,98%), по 2 435,92 грн з кожного.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , до якої приєднався ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 січня 2020 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, проспект Металургів, буд. 30; ) прострочену заборгованість за кредитним договором №35А від 26 листопада 2007 року в сумі 12 147 (дванадцять тисяч сто сорок сім) доларів 24 центи США, що складається з: 1 605,89 доларів США - простроченої заборгованості за кредитом; 9408,78 доларів США - простроченої заборгованості за відсотками; 1 132,57 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «МетаБанк» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 30; ) у відшкодування судового збору за розгляд справи судом першої інстанції по 2 435 (дві тисячі чотириста тридцять п`ять) грн 92 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 серпня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: І.О.Боброва

Н.В.Висоцька