МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження №2/521/308/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

Первісний позов

позивачі: ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

предмет позову: виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою

Зустрічний позов:

позивач: ОСОБА_7

відповідачі: ОСОБА_12

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2

ОСОБА_1

ОСОБА_8

ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_13

ОСОБА_11

предмет позову: виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, присвоєння адреси

Зустрічний позов

позивач: ОСОБА_6

відповідачі: ОСОБА_7

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_3

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_11

предмет позову: виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, присвоєння адреси

ВСТАНОВИВ:

В проваджені суду перебувала вищевказана справа.

В обґрунтування первісного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 послались на те, що вони є співвласниками 6/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 .

Домоволодіння належить на праві спільної часткової власності також відповідачам.

У їх фактичному користуванні знаходиться будинок під літ.«А», який складається з: житлової кімнати індексом 10-1 площею 11,3 кв.м., коридора індексом 10-2 площею 7,2 кв.м., кухні індексом 10-3 площею 4,9 кв.м., туалету індексом 10-4 площею 0,8 кв.м., загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м.

Будинок під літ. «А» має окремий вхід, обслуговується самостійно, забезпечений окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, газопостачання, опалення тощо).

Позивачі стверджували, що відповідно до вимог статті 364 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі.

В досудовому порядку відповідачі від виділу ухилились.

Так, позивачі просили суд :

-виділити позивачам в натурі належні їм частки із майна, що є у спільній частковій власності у домоволодінні АДРЕСА_1 .

-визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках право власності на окремий об`єкт нерухомого майна на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: житлової кімнати площею 11,3 кв.м., коридора площею 7,2 кв.м., кухні площею 4,9 кв.м., туалета площею 0,8 кв.м., загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 46,6 кв.м.,який розташований на земельній ділянці площею 803 кв.м.

Окрім того, у спільному користуванні співвласників спірного домоволодіння перебуває земельна ділянка площею 803 кв.м, право власності на яку сторонами не зареєстровано.

В добровільному порядку згоди щодо володіння та користування земельною ділянкою сторони не дійшли, тому позивачі просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею, на якій розташований спірний житловий будинок.

Який саме варіант користування земельною ділянкою може бути обраний судом позивачі не визначили.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7 в обґрунтування своїх позовних вимог послалась на те, що є власником 1/9 часток домоволодіння за спірною адресою.

У його фактичному користуванні знаходиться приміщення під літ. «В».

Будинок під літ. «В» має окремий вхід, обслуговується самостійно, забезпечений окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, газопостачання, опалення тощо).

Позивач стверджував, що відповідно до вимог статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі.

В досудовому порядку відповідачі від виділу ухилились.

Так, позивач просив суд :

- виділити в натурі домоволодіння під АДРЕСА_1 , яка складається з літ. «В» 6-1 -житлова, площею 12,6 кв.м; 6-2- їдальня, площею 12,1 кв.м; 6-3- кухня, площею 12,6 кв.м; 6-4- санвузол, площею 4,4 кв.м; 6-5- тамбур, площею 1,7 кв.м; 6-6 -холл, площею 18,5кв.м., 6-7 -житлова, площею 13,2 кв.м., 6-8 -житлова, площею 15,7 кв.м., погріб під літ. «в6», загальною площею 90,8кв.м., житловою площею 53,6кв.м., 1/2 сараю під літ. «Н», 1/10 вбиральні під літ. «Ж», 1/10 погрібу під літ. «К», 1/10 огорожі №12,4,5, 1/10 мостіння І.

-визнати право власності на спірне майно

-присвоїти об`єкту окрему адресу місцезнаходження

Окрім того, у спільному користуванні співвласників спірного домоволодіння перебуває земельна ділянка площею 803 кв.м., право власності на яку сторонами не зареєстровано.

В добровільному порядку згоди щодо володіння та користування земельною ділянкою сторони не дійшли, тому позивачі просили суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею, на якій розташований спірний житловий будинок.

Який саме варіант користування земельною ділянкою може бути обраний судом позивачі не визначили.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 в обґрунтування позовних вимог послався на те, що є власником 9/100 часток домоволодіння за спірною адресою.

У його фактичному користуванні знаходиться приміщення під літ. «Б».

Будинок під літ. «Б» має окремий вхід, обслуговується самостійно, забезпечений окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, газопостачання, опалення тощо).

Позивач стверджував, що відповідно до вимог статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі.

В досудовому порядку відповідачі від поділу ухилились.

Так, позивач просив суд :

-виділити в натурі домоволодіння літ. «Б», яке складається з 4-1 коридор, площею 3,6 кв. м., 4-2 кухня, площею 10,4 кв. м., 4-3 житлова,площею 15,1 кв. м., 4-4 санвузол,площею 5,5 кв. м., 4-5 коридор, площею 11,5 кв. м., 4-6 житлова, площею 20,7 кв. м., 4-7 житлова, площею 9,7 кв. м., загальною площею 76,5 кв. м., житловою площею 45,5 кв. м., 1/3 сараю під літ. «Г», 1/10 вбиральні під літ. «Ж», 1/10 погребу під літ. «К», 1/10 огорожі № 1,2,4,5; 1/10 мостіння, розташовані на земельній ділянці, загальною площею 803 кв.м. за адресою АДРЕСА_1

-визнати право власності на спірне майно

-присвоїти об`єкту окрему адресу місцезнаходження

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в процесі розгляду справи свій позов підтримали, позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнали.

ОСОБА_7 свій позов позов підтримав, позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 визнав.

ОСОБА_6 свій позов підтримав, позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 визнав.

Відповідач ОСОБА_8 позови не визнав.

Так, в процесі розгляду справи він послався на те, що спірні приміщення є квартирами за адресою АДРЕСА_1 . Вони складають єдине домоволодіння. В склад домоволодіння входять самовільно збудовані споруди, позивачі постійно перебудовують, добудовають приміщення в бік їх збільшення, зазначене впливає на розмір часток всіх співвласників у домоволодінні, чітко визначити частки на час вирішення спору не представляється можливим, жодна документація на землю у співвласників домоволодіння відсутня. Окрім того, вимоги статті 364 ЦК України передбачають, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути виділено в натурі за домовленістю між співвласниками. Для цього між співвласниками укладається нотаріальний договір. Відповідач від поділу майна в досудовому порядку не ухилявся, позивачі вирішити це питання в досудовому порядку не намагались, з жодними пропозиціями не звертались, відмову не отримували, до нотаріуса не звертались. Викладене виключає виділ майна в натурі за судовим рішенням, є порушенням прав решти співвласників спірного домоволодіння. Оскільки позовні вимоги є взаємопов`язаним, всі вони задоволенню не підлягають.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, пославшись на наявність самочинних споруд в домоволодінні, суперечності в документах.

Решта відповідачів в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом в порядку статей 128-130 ЦПК України, процесуальним правом надання відзивів не скористались.

Дослідивши обставини справи, докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає, що всі три позови не підлягають задоволенню з наступних підстав:

На підставі договору дарування від 27.10.2006 року, посвідченого Першою Одеською державної нотаріальної конторою Нікітін В.В. отримав в дар 6/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

За договором дарування від 14.06.2007 року, посвідченим Першою Одеської державної нотаріальної конторою ОСОБА_1 отримала в дар 6/100 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровано КП МБТІтаРОН.

Зазначене підтверджується витягами КП МБТІтаРОН N 14963668 від 19.06.2007 року, N12462290від 10.11.2006 року.

За дублікатом договору купівлі продажу від 24.12.1983 року №З-с-9177, посвідченого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою від 28.04.2004 року № 1-763 ОСОБА_7 належить 1/9 частка домоволодіння АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано (лист КП МБТІтаРОН від 31.01.2017 року 481089.72.17).

Відповідно до договору дарування від 18.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманюку Ю.В. належить 9/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .

Право власності зареєстровано.

Вказане підтверджується листом КП МБТІтаРОН від 31.01.2017 року N 481089.72.17.

З вищевказаних договорів вбачається, що домоволодіння за спірною адресою в цілому складається з чотирьох кам`яних житлових будівель, позначених в схематичному плані літерами «А», «Б», «В», «Д» та надвірних споруд "К"-льох , «Ж»- вбиральня, «Г», «Н»- сараї, № 1,2,4-7 - огорожа, 1,11 - мостіння.

Будівлі розташовані на земельній ділянці розміром 803 кв.м.

За технічним паспортом від 10.05.2007 року КП МБТІтаРОН такі будівлі є квартирами : квартира АДРЕСА_2 , яка складається з : 10-1 житлова площею 11,3 кв.м.;10-2 коридор площею 7,2 кв.м. ; 10-3 кухня площею 4,9 кв.м.; 10-4 туалет площею 0,8 кв.м. , загальною площею 24,2 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м.

квартира АДРЕСА_3 у житловому будиноку літ. «Б» , яка складається з : 4-1 кухня площею 8,7 кв. м;4-2 житлова площею 10,6; 4-3 житлова площею 16,2; 4-4 туалет 1,2, загальною площею 36,7 кв. м., житловою площею 26,8 кв.м.

квартира АДРЕСА_4 у житловому будиноку літ. «В», яка складається з : 6-1 кухня площею 11, кв. м; 6-2 житлова площею 12,8 кв. м; 6-4 коридор 5,6 кв. м.; загальною площею 29,5 кв. м., житловою площею 12,8 кв.м.

Домоволодіння має самочинно збудовані споруди : навіс «Л», сарай «К1», прибудову «а1» та переобладнані приміщення 1-4, 1-7, 1-8 у будинку літ. «А» (відмітка в технічному паспорті).

Реєстрація права власності на відповідну земельну ділянку відсутня (примітка в технічному паспорті).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.04.2017 року (постанова ВС від 06.05.2019 року ) скасовано рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 19.12.2012 року, додаткове рішення цього суду від 27.06.2013 року про зміну (збільшення) часток співвласників у спірному домоволодіння.

Рішення набрало законної сили.

Разом із тим, на час вирішення спору запис про збільшення часток на підставі скасованого рішення Малиновського районного суду м.Одеси з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно не вилучений.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20.01.2021 року № 11/2020 :

1.приміщення квартири АДРЕСА_5 , а саме: 10-1 житлова кімната, площею 11,3 кв.м; 10-2 коридор, площею 7,2 кв.м; 10-3 кухня, площею 4,1 кв.м; 10-4 туалет, площею 0,8 кв.м, загальною площею 24,2 кв.м, житловою площею 11,3 кв.м, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , технічно можливо виділити.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться під приміщеннями квартири АДРЕСА_2 житлового будинку літ. «А» складає: 29.9 кв.м.

2. приміщення квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 53,6 кв.м, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_7 технічно можливо виділити.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться під приміщеннями квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ. «В» складає: 65.78 кв.м.

У зв`язку з відсутністю матеріалів технічної інвентаризації, визначити можливість виділу ОСОБА_7 Ѕ сараю під літ. «Н», 1/10 вбиральні під літ. «Ж», 1/10 погребу під літ. «К», 1/10 огорожі №12,4,5, 1/10 мостіння І експерту не надається можливим.

3.приміщення квартири АДРЕСА_7 , а саме: 4-1 коридор, площею 3,6 кв.м; 4-2 кухня, площею 10,4 кв.м; 4-3 житлова, площею 15,1 кв.м; 4-4 санвузол, площею 5,5 кв.м; 4-5 коридор, площею 11,5 кв.м; 4-6 житлова, площею 20,7 кв.м; 4-7 житлова, площею 9,7 кв.м, загальною площею 76,5 кв.м., житловою 45,5 кв.м, які знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_6 , технічно можливо виділити.

Площа земельної ділянки, яка знаходиться приміщеннями квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ. «Б» складає: 49,32 кв.м.

Через відсутність матеріалів технічної інвентаризації, визначити можливість виділу ОСОБА_6 1/3 сараю під літ. «Г», 1/10 вбиральні під літ. «Ж», 1/10 погребу під літ. «К», 1/10 огорожі №12,4,5, 1/10 мостіння І експерту не надається можливим .

21.12.2011 року Інспенцією ДАБК в Одеській області зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 80, видана на ім`я ОСОБА_7 , за якою останній прибудував прибудову, площею 17 кв.м., тамбур, площею 1,7кв.м., відкриту веранду, площею 1,9к в.м., прибудову другого поверху, площею 47,4 кв.м.

За твердженнями ОСОБА_6 16.11.2012 року Інспенцією ДАБК в Одеській області ним також зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації за № ОД 1.

За час розгляду справи декларація цим відповідачем суду не надана.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно частини 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За статтею 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Відповідно до п. 43. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого ПКМУ 25.12.2015 року № 1127 для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстра ція проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалася в результаті спільної діяльності).

Так, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, право власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта при наявності декларації про готовність об`єкту до експлуатації підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку.

Реєстрація права власності на реконструйовані об`єкти на підставі відповідних декларацій ОД 80 та ОД 1 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у встановленому законом - не здійснена.

За технічним паспортом від 10.05.2007 року КП МБТІтаРОН, листом КП МБТІ від 31.01.2017 року 481089.72.17, рішення Одеського апеляційного суду від 18.04.2017 року домоволодіння за спірною адресою, до складу якого входять самовільні прибудови фактично в натурі є єдиним, цілим об`єктом.

За рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 283 від 09.05.1956 року щодо закріплення земельної ділянки 798 кв.м за землекористувачами домоволодіння АДРЕСА_1 ( без зазначення адреси) площа земельної ділянки відрізняється від площі земельної ділянки зазначеної у правоустановчих документах позивачів на спірне майно.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України).

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

При вирішенні спору суд враховує вимоги ППВСУ від 04.10.1991 року №7 за якою виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась, та оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Разом із тим, звернувшись до суду з позовними вимогами про виділ їм частки домоволодіння, позивачі не вказали розмір цієї частки, вимог щодо зміни розміру ідеальних часток співвласників не заявили.

Так, суд погоджується із доводами відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що з урахуванням рішення Одеського апеляційного суду від 18.04.2017 року , яке не виконано, виділ майна пропорційно до часток співвласників в праві спільної власності є недоведеним позивачами, до складу єдиного домоволодіння за спірною адресою входять прибудови, які у встановленому законом порядку не зареєстровані.

Встановлене узгоджується із правовою позицією ВСУ (справа № 6-130 цс 13).

Позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності, які мають розглядатись судом одночасно із вимогами про виділ майна в натурі, позивачами не заявлялись.

Позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині розміру спірного майна суперечить технічному паспорту від 10.05.2007 року КП МБТІтаРОН.

Окрім того, як вбачається із вищедосліджених судом доказів позивачами порушене питання про виділ в натурі домоволодіння, в той час як за технічним паспортом спірні приміщення є квартирами.

Вирішуючи спір в частині визначення порядку користування земельною ділянкою за спірною адресою суд виходить з наступного:

Статтею 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння і користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними.

Наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Позовні вимоги позивачів варіанту користування спірною земельною ділянкою не містили, доказів визначення якогось порядку користування ними в процесі розгляду справи не надано.

Варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, який міг бути встановлений за висновком судової земельно-технічної експертизи, відповідав би розміру часток кожного із співвласників у спільному майні та був би найбільш наближеним до того порядку, що склався між сторонами - відсутній.

За постановою КМУ від 27.03.3019 року № 367 «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності» присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна має здійснюватися виключно відповідно до Тимчасового порядку реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, затвердженого вказаною постановою (далі - Тимчасовий порядок).

Норми п. 6 Тимчасового порядку визначають, що рішення про присвоєння або зміну адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна приймає уповноважений орган містобудування та архітектури.

Цією ж нормою закріплено, що уповноваженим органом з присвоєння адреси може бути виконавчий орган сільської, селищної, міської ради (якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради); районні в м. Києві державні адміністрації (якщо об`єкт розташований у межах території, на яку поширюються повноваження районної у м. Києві державної адміністрації); місцева державна адміністрація (якщо об`єкт розташований у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради або районних у м.Києві державних адміністрацій).

Окрім того при вирішенні спору суд враховує, що при здійснені судочинства за загальними вимогами закону суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції певного державного органу, установи, організації, підприємства, тощо…

Так, погоджується із доводами відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , що передумовою для застосування судового захисту є відсутність іншого шляху для відновлення порушеного права, факт самого порушення права.

Доказів, що відповідачі від виділу майна в натурі шляхом укладення нотаріального договору між співвласниками в досудовому порядку ухилились позивачами не надано, відповідачі вказані обставини не визнали.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 не є доведеним в процесі розгляду справи.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_7 про виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою, присвоєння адреси - відмовити.

В задоволені позову ОСОБА_6 про виділ в натурі частки із майна, визнання права власності, присвоєння адреси - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 352, 354 ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текс рішення виготовлений 06.08.2021 року26.07.21