Справа № 509/41/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді Кириченко П.Л.

за участю секретаря Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі по тексту банк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

учасники цивільного провадження: позивач АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк»

відповідач ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_1 та їх представник ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2013 року до Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся банк з вищевказаним позовом до відповідачів, які проживають на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

позиція сторін

В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 18 вересня 2007 року між банком та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1958-Н на суму 35 000.00 дол. США, що складає 176 750 грн. по курсу НБУ на час укладання договору до 18 вересня 2010 року, зі сплатою процентів за користуванням кредиту в розмірі 13.5% річних та комісійні винагороди. В той же день у забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу марки «Тойота», 2000 року випуску, р.н. НОМЕР_1 . Свої зобов`язання по поверненню кредиту відповідачі не виконували, а тому просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13 374.72 доларів США та 1600 грн. та судовий збір в розмірі 1 085.04 грн. (а.с.2)

Представник позивача в ході судового розгляду направив заяву з якої видно, що на позові наполягає, просить розглянути справу на підставі зібраних матеріалів (а.с.46).

Представник відповідачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , фактично до суду направив заперечення з яких видно, що позов не визнає, просить в задоволені позовних вимог необхідно відмовити (а.с.77).

рух справи

10 січня 2013 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

29 квітня 2013 року судом першої інстанції було прийнято заочне рішення.

02 серпня 2019 року заочне рішення було скасовано.

05серпня 2019 року справу після автоматичного розподілу прийнято до провадження суддею Кириченко П.Л. та призначено до розгляду.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом і передбачених цим Кодексом випадках.

обставини, які встановлено судом

18 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1958-н на суму 35 000 дол. США, що складає по курсу НБУ станом на 18.09.2007року 176 750 грн. під 13,5% річних.

18.09.2007 року, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, предметом якого є рухоме майно, а саме автомобіль TOYOTA LANDCRUISER, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , р/н НОМЕР_1 .

18.09.2007року, між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за зобов`язання ОСОБА_1 .

Банк та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вступили у правовідношення, суть якого, згідно до ст. 509 ЦК України, полягає в тому, що одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші, тощо) чи утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідачка ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість.

31травня 2011року Овідіопольським районним судом Одеської області по справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів було стягнуто заборгованість за кредитним договором на суму 34 617,27 дол. США., рішення суду першої інстанцію є чинним.

В грудні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом( фактично позов надійшов до суду 08 січня 2013 року), вважаючи, що оскільки кредитний договір між сторонами не розірвано, на непогашену суму кредиту позивач має право нараховувати відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, які підлягають стягненню з відповідачів окремо від суми заборгованості за кредитом та відсотками, що були стягнуті рішенням Овідіопольського районного суду від 31.05.2011 року між тими ж сторонами.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у процесуальному рішенні по справі № 44/9519/12 від 28.03.2018 року, згідно якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п.54)

Грошові кошти згідно до умов Кредитного договору № «1958-н» від 18.09.2007р. надавались відповідачеві на строк 36 місяців, з 18 вересня 2007 року по 18 вересня 2010 року. Тобто, 18 вересня 2010 року сплинув визначений договором строк кредитування, а відтак позивач не вправі нараховувати відсотки за користування кредитними коштами після 18.09.2010 року.

В даній справі позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів нарахованих відсотків за період з 18.09.2007 року по 07.12.2012 року. При цьому суд враховує, що Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 2-955/11 вже стягнуто заборгованість з відповідачів у солідарному порядку за кредитним договором № «1958-н» від 18.09.2007р. станом на 28 січня 2011 року, в тому числі заборгованість по відсоткам в розмірі 5 863,54 дол. США.

За викладених обставин правових підстав для нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором після набрання чинності рішення Овідіопольського районного суду Одеської області по справі № 2-955/11 з врахуванням зазначеної вище правової позиції Великої Палати Верховного суду немає.

За аналогічних обставин не підлягають стягненню з відповідачів пеня та комісійна винагорода, нараховані позивачем за період з 09.04.2012 року по 07.12.2012 року, тобто за межами строку дії кредитного договору.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано до суду лише розрахунок заборгованості станом на 07.12.2012 року (а.с.25). Зазначений документ містить лише констатування заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, зокрема за процентами в розмірі 5 574,70 дол. США, за комісійною винагородою 1600 грн., за пенею 7 800 дол. США. При цьому сам розрахунок процентів пені та комісійної винагороди відсутній, що унеможливлює перевірку судом правильності зазначеного розрахунку.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; та відповідно до пункту 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту», доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, що б підтверджували розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором в тому числі за пенею та комісійною винагородою.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач в рамках своїх позовних вимог, належним чином не обґрунтував свої позовні вимоги, а тому суд приходить до висновку в необхідності відмовити в задоволені позовних вимог.

судові витрати

Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1085.04 грн., суд прийшов до висновку, що позов є не обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено до палати по цивільними справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Кириченко П.Л.