Справа № 359/571/20
Провадження № 2/359/388/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника відповідача - Стремілової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

21.01.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить : стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 4928,71 дол. США по офіційному курсу НБУ у гривні на день винесення рішення; стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2007 між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № 1.07081562. Згідно п. 1.1 кредитного договору кредитор надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 115000 доларів США на строк користування 240 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування в розмірі 11,50 % річних. Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику для придбання у власність житлової нерухомості. Пунктом 6.1.1. кредитного договору, кредитор має право задовольнити свої вимоги за рахунок грошових коштів позичальника. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачам кредитні кошти в сумі 115000 доларів США, а відповідачі отримали зазначені кошти. Позичальники зобов`язалися своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно кредитного договору.

Крім того позивач зазначає, що між ПАТ «Платинум банк», що є правонаступником ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір № 347К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 13.02.2019, згідно з якими ОСОБА_4 придбав право вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30.08.2007, укладеним між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3

17.05.2019 між ним та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги № 17/05/19, згідно з яким ОСОБА_1 придбав частину прав вимоги за договором про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30.08.2007, укладеним між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. Сума права вимоги за кредитним договором, що придбав новий кредитор за договором відступлення прав вимоги № 17/05/19 від 17.05.2019, становить 4928,71 дол. США, що еквівалентно 129836,52 гривень по курсу НБУ на 17.05.2019 та складається з : заборгованості по основній сумі кредиту та складає 3318,63 дол. США, що еквівалентно 87422,24 грн. по курсу НБУ на 17.05.2019; заборгованість по процентах : 1610,08 дол. США, що еквівалентно 42 414,18 грн. по курсу НБУ на 17.05.2019. Дана сума є остаточною та не підлягає коригуванню у зв`язку з можливим нарахуванням відсотків, пені, штрафу за кредитним договором.

Ухвалою від 21.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 27).

14.09.2020 до суду від ОСОБА_3 надійшов відзив (а.с. 52-60) з проханням відмовити у задоволенні позову, при цьому зазначено наступне. Згідно п. 1.3. Договору №17/05/19 ОСОБА_1 , як новому кредитору відступається право вимоги на фіксовану суму за грошовим зобов`язанням по договору № 1.07081562, яка на 17.05.2019 становить 4928,71 доларів США. Зі змісту даного пункту, безпосередньо договору №17/05/19, та позовних вимог вбачається, що вказана сума є частиною грошових зобов`язань за договором №1.07081562, відтак їй не відомо, яка повна сума грошових зобов`язань залишилась не виконана, та яку частку (відсоток) становить зазначена позивачем сума від повної суми невиконаних грошових зобов`язань.

Відповідач зазначає, що положення цивільного та банківського законодавства, не передбачають відступлення частини права вимоги виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, таке право вимоги є неподільне. Щодо нарахування процентів відповідно до договору № 17/05/19 та позовних вимог, станом на 17.05.2019, відповідачам нарахована заборгованість по процентах на суму 1610,08 доларів США. Зазначене нарахування по процентам є безпідставним, та таким, що суперечить чинному законодавству та договору № 347К, де пунктом 2.2. встановлено, що до нового кредитора не переходить право на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами.

Крім того відповідач зазначає, що виконання забезпечених грошових зобов`язань, інших ніж забезпечені іпотекою п. 1.2. Договору № 17/05/19 встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в розмірі зазначеному в п. 1.3 цього договору (428,71 доларів США) які не забезпечені іпотекою. Тобто, позивачу відступлене право вимоги на виконання забезпеченого зобов`язання за кредитним договором, іншого ніж забезпечення зобов`язання іпотекою.

При цьому відповідач ОСОБА_3 вказує, що вона не укладала договори забезпечення зобов`язань перед кредитором іншого ніж іпотечний договір, позивачем не надано суду та їй копію договору/договорів забезпечення відповідно до ст. 547 ЦК України та п. 5.2. Договору № 1.07081562. Зазначає, що вимога позивача про стягнення заборгованості, яка не забезпечена іпотекою є безпідставна. Щодо укладання договору № 17/05/19 відповідач вказує, що згідно з умовами договору № 17/05/19, фізична особа ОСОБА_4 відступає фізичній особі ОСОБА_1 за плату (10000,00 грн.) право грошової вимоги за договором №1.07081562 на суму 4928,71 доларів США, а тому Договір №17/05/19 є договором факторингу і укладання його сторонами, у яких відсутня процесуальна правоздатність - суперечить діючому законодавству, що підтверджується судовою практикою та правовими позиціями Верховного Суду. Стверджує, що фізична особа ОСОБА_1 придбав право вимоги за Договором №17/05/19 в порушення чинного законодавства та може бути визнаний судом недійсним відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України.

15.09.2020 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надійшов відзив (а.с. 72-79) з проханням відмовити у задоволенні позову. Вказує, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що до кредитора ОСОБА_4 перейшло право вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами. За умовами договору № 347К купівлі-продажу від 13.02.2019 ОСОБА_4 придбав право вимоги виконання зобов`язань за договорами про іпотечні кредити до боржників, згідно реєстру у додатку №1 до договору № 347 (п. 2.1). Всі додатки до цього договору є невід`ємною частиною цього договору. Даний додаток позивачем не надано, а тому підтвердження переходу права вимоги до відповідачів та право на подальше відступлення відсутнє. Також відсутні докази сплати покупцем ОСОБА_4 грошових коштів за укладеним договором купівлі-продажу майнових прав № 347К від 13 лютого 2019 року в сумі зазначеній в даному договорі, що в свою чергу робить договір неукладеним. Відповідно до п.2.1 договору «новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.» Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах Великої Палати Верховного суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16, а також від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, зауважує, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням статей 512 та 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору характерним є спеціальний суб`єкт, кредитор банк або фінансова установа. Зазначає, що Договір №347К про відступлення( купівлі-продажу) прав вимоги від 13.02.2019 між представником ПАТ «Платинум банк» (правонаступник ЗАТ «Міжнародний іпотечний кредит»), який діє на підставі закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та довіреності з однієї сторони та фізичної особи ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 придбав права вимоги виконання зобов`язань за договорами про іпотечні кредити до боржників згідно реєстру у додатку №1 до договору №347, є нікчемним, оскільки суперечить положенням статей 512 та 1054 ЦК України.

Вважає, що ОСОБА_4 порушив взяті на себе зобов`язання не розголошувати персональні дані. А також стверджує, що відступлення частини права вимоги виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, є неправомірним, оскільки таке право є неподільним.

Звертає увагу, що згідно з умовами Договору про відступлення права вимоги фізична особа ОСОБА_4 відступає фізичній особі ОСОБА_1 за плату (10000,00 грн.) право грошової вимоги частини грошових зобов`язань за договором №1.07081562, які не забезпечені іпотекою, на суму 4928,71 доларів США, яка складається з заборгованості по основній сумі іпотечного кредиту - 3318,63 доларів США та заборгованості по процентах - одна 1610, 08 доларів США (п. 1.3 Договору 17/05/19).

Зазначає, що позивачу відступлене право вимоги на виконання забезпеченого зобов`язання за кредитним договором, іншого, ніж забезпечення зобов`язання іпотекою. Вважає, що відступлення частини права вимоги виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами, є неподільне та не відповідає ні умовам договору, ні чинному законодавству, і таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості, яка не забезпечення іпотекою є безпідставна.

Крім того, зазначає, що відсутні будь-які докази про виконання Договору про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30.08.2007 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 надання кредиту та про наявність боргу, в тому числі не забезпечених іпотекою, що відповідачі не отримували жодних вимог від кредитора щодо порушення зобов`язань, а також, що не має жодного судового рішення щодо стягнення з них заборгованості, що свідчить про відсутність заборгованості за договором.

Крім того зазначено, що відповідачі вважають договір про іпотечний кредит № 1.07081562 не укладеним, оскільки кредитором не виконано умов вищезазначеного договору щодо надання суми кредиту визначеної п.1.1 договором, а тому, такий договір є неукладеним.

02.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду ( а. с. 94).

11.05.2021 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції ( а.с. 112).

У судове засідання позивач повторно не з`явився, за змістом позовної заяви просив справу слухати без його участі за наявними у справі доказами (а. с. 3 на звороті).

Відповідач ОСОБА_3 також не з`явилась у судове засідання, просила справу слухати без її участі, з урахуванням викладених у відзиві обставин ( п. 4 відзиву а.с. 60).

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала та просила відмовити в повному обсязі з наведених у відзиві підстав.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 30 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № 1.07081562 (а.с. 7-12).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., Кредитор на умовах договору надає позичальнику грошові кошти в сумі 115000 доларів США на строк користування 240 місяців, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 11,50 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році та 30 днів у місяці. Кредит надається на придбання у власність житлової нерухомості: квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7-12).

Згідно з п.3.1 платежі з погашення суми та процентів Кредиту здійснюються у вигляді щомісячного ануїтетного (рівномірного) платежу. Сума щомісячного ануітетного платежу за цим Договором, що включає в себе частину суми Кредиту та нарахованих за місяць процентів становить 1226 доларів США 40 центів.

13 лютого 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 347К (а.с. 13-14).

Як вбачається зі змісту договору вбачається, що він укладений в порядку, визначеному ст.ст.6, 512-519, 627, 632, 656 Цивільного кодексу України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за результатами відкритих торгів (аукціону , оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-10-30-000004-и від 12.12.2018.

Згідно з п.2.1.Договору №347К за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами про іпотечний кредит, з урахуванням усіх змін, «Основні договори», надалі за текстом Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги гроші кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за Іпотечними договорами, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбуваються за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з п.2.2. Договору №347К за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основними договорами: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами щодо сплати Боржниками грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та визначених на момент набуття Новим Кредитором Права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основними договорами, право вимагати та отримувати відшкодування за договорами страхування, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги. ДО Нового кредитора не переходить право на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та право на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом підпункту 3.2.1 п.3.2 Договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основним договором, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 3567119,09 грн., далі за текстом Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п.6.5 цього Договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Крім того встановлено, що 17 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 17/05/19 (а.с. 15-16).

Згідно п. 1.1. вказаного договору первісний кредитор відступає новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить первісному кредитору на підставі Договору № 347К про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 13.02.2019, укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», що є правонаступником ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» і стає кредитором за Договором про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30.08.2007 (надалі - Кредитний договір), укладений між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3 вказаного договору, в силу цього договору до нового кредитора переходять права первісного кредитора як кредитора в грошових зобов`язаннях, що виникли із кредитного договору в розмірі зазначеному в підпункті 1.3 цього договору не забезпечені іпотекою. Сума права вимоги за кредитним договором, що відступається первісним кредитором новому кредитору за цим договором, становить 4928,71 дол. США, що еквівалентно 129836,52 гривень по курсу НБУ на 17.05.2019 р. та складається з: заборгованість по основній сумі кредиту складає; 3318,63 дол. США, що еквівалентно 87422,24 гри. по курсу НБУ на 17.05.2019; заборгованість по процентах складає: 1610,08 дол. США, що еквівалентно 42414,18 грн. по курсу НБУ на 17.05.2019. Дана сума є остаточною та не підлягає коригуванню у зв`язку з можливим нарахуванням відсотків, пені, штрафу за кредитним договором.

Позивачем на адресу відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були направлені вимоги, якими позивач повідомив відповідачів про укладення 17 травня 2019 року Договору про відступлення права вимоги між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , а також вимагав у строк не більше 30 днів з дати отримання цієї вимоги, сплатити йому 4928,71 доларів США, що еквівалентно 129836,52 гривень по курсу НБУ на 17.05.2019 (а.с.17-19).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок : 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Частинами 2, 3 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. 3. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Факторинг є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги. У договорі факторингу фактором виступає виключно банк або інша фінансова установа.

Положення ЦК України не містять жодних обмежень щодо предмету договору факторингу (право грошової вимоги), за критерієм віднесення носія вказаної заборгованості до кола суб`єктів господарювання.

Так, згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа.

Водночас процедура припинення банку як юридичної особи проводиться у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При ліквідації банку Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі з дня початку процедури ліквідації банку здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку.

Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку, який перебуває в стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання на конкурсних засадах будь-яким суб`єктам правовідносин, у тому числі без статусу банку або фінансової установи.

При цьому, враховуючи відкликання Національним банком України банківської ліцензії банку, а також наслідки початку процедури його ліквідації, обмеження прав фізичних осіб на участь у торгах з продажу прав вимоги цим банком законодавством не визначені.

Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та прийняті на його виконання нормативно-правові акти ФГВФО, які не містять заборони щодо придбання фізичними особами майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, є пріоритетними щодо інших нормативних актів України.

При цьому новий кредитор не набуває права здійснювати фінансові операції стосовно боржника, за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у такого кредитора виникає лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в Постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 640/14873/19 (провадження № 61-6649св20).

При цьому зі змісту вищенаведеної постанови Верховного Суду вбачається, що колегія суддів Верховного Суду звернула увагу, що в даному випадку договір відступлення прав вимоги за кредитним договором був укладений у процедурі примусової ліквідації банку, порядок проведення якої регулюється спеціальними нормами, а тому доводи сторони про невідповідність висновків судів попередніх інстанцій правовим висновкам, викладеним у постановах Великої Палати ВС у справах № 909/968/16, № 465/646/11, № 638/22396/14-ц, є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави вважати надані позивачем договори відступлення права вимоги недійсними або неукладеними у суду відсутні.

Разом із цим позивачем не надано жодного доказу щодо передачі прав вимоги ОСОБА_4 по договору про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30 серпня 2007 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

До позовної заяви не долучений додаток № 1 до договору № 347-К, що є невід`ємною частиною даного договору, що визначено в п. 2.1. Договору, в тому числі, акт передачі та докази сплати за відступлення прав вимоги.

Також відсутні первинні документи щодо видачі кредиту та графік погашення кредиту за Договором про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30 серпня 2007 року, а також докази щодо визначеної в позовній заяві, а також в Договорі про відступлення права вимоги №17/05/19 від 17 травня 2019 року суми заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також в силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено достатніми належними і допустимим доказами факт набуття ним права вимоги за Договором про іпотечний кредит № 1.07081562 від 30 серпня 2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Міжнародний іпотечний Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК») та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також факт існування заборгованості за вказаним договором та її розмір станом на дату відступлення права вимоги за Договором №347К від 13 лютого 2019 року.

У зв`язку з недоведеністю обставин, якими позивач обґрунтовує свій позов, в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідача відшкодуванню не підлягають. Інші витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273,280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 25.05.2021.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів