Дата документу 29.07.2021 Справа № 554/6886/20
Провадження 2/554/772/2021
29 липня 2021 року м.Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно. У вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2 , фактично вона у вказаній квартирі не проживає. ОСОБА_2 була її невісткою, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 з березня 2018 року вона не проживає у вказаній квартирі, не приймає участі в утриманні житла, сплаті комунальних послуг, не має особистих речей у квартирі. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі перешкоджає отриманню субсидії та змушує додатково сплачувати кошти за реєстрацію відповідача у вказаному житлі.. В добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому звернувся до суду з позовом.
У судовому засіданні позивач не зявилася.
Представником позивача адвокатом Ясниською О.О. було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу від 28.07.2017 посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Носовою Ж.Б., зареєстрованого в реєстрі за №1566 та Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2017 за №93147867.
Згідно довідки від 14.07.2020 року ОСББ «Станіславського-10» в квартирі АДРЕСА_1 фактично мешкає ОСОБА_3 .
Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 13.07.2020 року складеного сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 який засвідчений головою правління ОСББ «Станіславського 10» Цимбал М.В. ОСОБА_2 на вказаній житловій площі не проживає, її особистих речей в квартирі не виявлено, остання добровільно виселилася з вказаної квартири більше двох років тому, та з того часу в квартирі не проживає та не з`являється, зі слів найближчих сусідів ніхто її не бачив.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що слідує зі змісту ст. 391 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно п. 4 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Конституцією України у ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника, місце його реєстрації та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Оскільки ОСОБА_2 за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше двох років, власних речей не зберігає, що підтверджено зібраними по справі доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи, що позов ОСОБА_6 задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у сумі 840 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6500 грн., які підтверджуються наданим договором №11 про надання правничої допомоги, розрахунком витрат за надану правничу допомогу та актом виконаних робіт
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 81, 133,137,141, 223, 229, 247, 263,265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 840 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі на правничу допомогу у розмірі 6500 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження невідома, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платників податків невідомий.

Суддя Н.В.Тімошенко