Справа № 629/3284/20
Провадження № 2/629/74/21
УХВАЛА

06.04.2021 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі Ткаченко О.А.,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа запозовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи Лозівської міської ради Харківської області про визнання Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки укладеною.

29.10.2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі Ткаченко О.А. на підставі вимог ст.36 ЦПК України. В обґрунтування заяви останній зазначає, що в провадженні судді на розгляді перебуває дана цивільна справа, яка є шостою справою за рахунком, які чомусь перебували саме в провадженні судді Ткаченко О.А., де стороною є ОСОБА_1 , що, як на його думку, свідчить про особисту заінтересованість судді у розгляді даної справи. Крім цього, останній посилався у своїй заяві про відвід на порушення суддею Ткаченко О.А. правил підсудності, норм процесуального права та навмисного не направлення стороні відповідача ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з доданими до неї документами. Також зазначає, що, як на його думку, суддею безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання його представника-адвоката Шаповала Л.І. про закриття провадження у справі. Тобто, вважає, що процесуальні дії по даній справі вчиняються виключно на користь сторони позивачів. Крім цього, є не зрозумілою підстава не розгляду справи 24.02.2021, оскільки його представником в цей же день було подано до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі, з посиланням на правозастосовну практику Верховного Суду викладеної у постанові від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 та що 11.03.2021 в судовому засіданні, через декілька хвилин після оголошення вказаного клопотання, представником позивачів, з підстав відмови у задоволенні вказаного клопотання, було детально процитовано Постанову Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010, що на його думку свідчить про позапроцесуальний зв`язок судді з позивачами або з їх представником. Крім цього, посилався на навмисне направлення пакету документів ОСОБА_1 по іншій справі, на іншу адресу, яка не була зазначена у позові.

Враховуючи вищевикладене, вважаю заяву про відвід судді подану відповідачем необґрунтованою, виходячи з наступного.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36-37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Суд звертає увагу, що неодноразове подання необґрунтованих заяв з боку відповідача та його представника про відвід судді, призводить до неможливості проведення та відкладення судового засідання та може свідчити про намір затягування розгляду справи, що в свою чергу є на думку суду зловживанням своїми процесуальними правами, в розумінні ст.44 ЦПК України, та є неприпустимим, оскільки нездатність суду протидіяти створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, може бути наслідком порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, суд роз`яснює, що визначення судді, для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ, що закріплено вимогами ч.1 ст.33 ЦПК України, про що свідчать наявний в матеріалах справи протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020, з яким останній не позбавлений можливості ознайомитися.

Крім цього, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Звертаючись із заявою про відвід головуючого судді, відповідач надає негативну оцінку постановленій суддею ухвали про відмову у задоволенні клопотання його представника про закриття провадження у справі, тобто висловлює незгоду з процесуальними рішеннями судді, вважаючи це підставою для відводу судді.

Крім цього, щодо посилань відповідача про не направлення йому ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками є безпідставним, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вказаний пакет документів разом з повісткою про виклик, після відкриття провадження у справі, направлявся відповідачу рекомендованою кореспонденцією за вказаною адресою, однак був повернутий поштовою установою,у зв`язку із не врученням його останньому, після чого 15.09.2020 під розписку був вручений ОСОБА_1 особисто. А посилання на направлення документів ОСОБА_1 на іншу адресу у іншій справі, на думку суду не має відношення до вказаної справи.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Ткаченко О.А. при вирішенні даної цивільної справи.

Крім цього, суд вважає заявлений відвід необгрунтованим, оскільки сама по собі незгода з процесуальними діями головуючого по справі не може бути підставою для відводу судді та звертає увагу відповідача, що положеннями ст.17 ЦПК України закріплено право на перегляд справи та оскарження судового рішення, у разі незгоди. Твердження заявника про упередженість судді ґрунтуються лише на його припущеннях і не підтверджуються фактичними обставинами.

Відповідно до ч.2,3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, необхідно передати розгляд даного питання на вирішення іншому судді, в порядку визначеному ч.1 ст.33 ЦПК України.

Керуючись ст.36,40,259-261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відвід судді Ткаченко О.А., заявлений відповідачем ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи Лозівської міської ради Харківської області про визнання Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки укладеною - визнати необґрунтованим.

Справу передати в канцелярію суду для визначення, в порядку передбаченому статтею 33 ЦПК України, судді для розгляду заяви про відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Ткаченко