№ 336/8196/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участі:

секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Хамула Наталя Григорівна, про усунення від права спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 із позовною заявою про усунення від спадкування за законом, в якій, з урахуванням уточнень від 16.02.2021 просив суд усунути ОСОБА_4 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкоємці за законом.

Заповіту ОСОБА_5 залишити не встигла за станом здоров`я, тому спадкування здійснюється за законом.

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідачка по справі).

Згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право за законом мають особи, які проживали за спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом четвертої черги є онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (позивач по справі), який звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Гармашова Г.М., з метою відкриття спадщини.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.12.2020 року за вих. № 62796533 (копія довідки знаходиться в матеріалах справи), позивачу стало відомо про те, що спадкова справа № 68/2020, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., на підставі заяви відповідачки.

У зв`язку з тим, що приватний нотаріус Хамула Н.Г. відмовилась приймати заяву вiд позивача особисто, 23.12.2020 року позивач ОСОБА_3 надіслав на адресу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. рекомендованим листом свою заяву про прийняття спадщини за законом.

До спадкової маси після смерті ОСОБА_5 увійшло: трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 ; частина житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; дачні ділянки № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 , які знаходяться у Садовому товаристві «Мотор-15»; капітальний гараж № НОМЕР_2 , який знаходиться в гаражному кооперативі «Мотор- 2», за адресою: АДРЕСА_5 ; три депозитні вклади, які знаходяться на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України», відкриті на ім`я ОСОБА_5 ; недоотримана пенсія.

Позивач ОСОБА_3 бажає усунути ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що 20.02.1999 між ОСОБА_6 зареєстровано шлюб.

Від шлюбу у подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шлюбні відносини між відповідачкою та її чоловіком ОСОБА_6 були припинені тоді, коли їхньому синові ОСОБА_3 (позивач по справі) виповнилося 6 років. Після припинення шлюбних відносин із батьком позивача по справі - ОСОБА_6 , відповідачка залишила малолітню дитину на виховання та утримання ОСОБА_5 .

Все своє життя, позивач проживав разом із бабусею ОСОБА_5 , яка фактично замінила йому рідну матір, оскільки ОСОБА_4 не бажала виконувати покладені на неї батьківські обов`язки по відношенню до сина.

У той час, коли ОСОБА_5 займалася вихованням дитини та забезпечувала матеріально, відповідачка по справі займалася своїм життям, вела та веде на сьогоднішній день аморальний спосіб життя, а саме: зловживала спиртними напоями та наркотичними засобами, систематично змінювала чоловіків, вчиняла крадіжки та неодноразово була притягнуто до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Позивач повідомляє, що незважаючи на те, що він проживав із бабусею ОСОБА_5 , на яку було повністю покладено матеріальне забезпечення на його утримання поки він був маленький, відповідачка звернулася до Шевченівського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2014 року у цивільній справі № 336/2018/14-ц, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліменти в сумі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 19 березня 2014 року до повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Жодного разу грошові кошти, які відповідачка отримувала на утримання дитини, не були використані за належністю. Грошові кошти відповідачка витрачала куди та як їй заманеться, незважаючи на те, що весь тягар матеріального забезпечення на утримання її сина ОСОБА_3 покладався на її матір ОСОБА_5 .

Батьки не цікавилися навчанням дитини ОСОБА_3 та нехтували вихованням в сім`ї. ОСОБА_3 проживав разом із бабусею - ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_6 , проживали окремо від сина, участі у вихованні не приймали. З класним керівником батьки не підтримували зв`язок, батьківські збори не відвідували, допомогу школі та класу не надавали. На урочистій лінійці по закінченню 11 класу ОСОБА_4 не була присутня.

Згадувала матір ОСОБА_5 відповідачка тільки тоді, коли їй були необхідні грошові кошти на особисті потреби. Відповідачка постійно вимагала від спадкодавиці грошові кошти на свої розваги. Через вказані обставини, відносини між спадкодавицею та відповідачкою були дуже напруженими. Спадкодавиця була постійно занепокоєна поведінкою відповідачки та кожного разу, коли остання приходила просити грошові кошти, між нею та спадкодавицею постійно вчинялися скандали. Через непорозуміння між спадкодавицею та відповідачкою постійно відбувалися конфлікти.

Незважаючи на юний вік, позивач був вимушений заробляти грошові кошти та допомагати бабусі. Позивач допомагав бабусі по господарству, сплачував житлово- комунальні послуги, забезпечував їжею, сплачував лікування та доглядав стареньку. Тобто, позивач разом із спадкодавицею проживаючи однією сім`єю, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний сімейний бюджет.

Згідно з довідки з житлово-будівельного кооперативу № 322 «Малинобудівників- 28», довідка видана гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в тім, що вона прописана і мешкає по АДРЕСА_1 , і має склад родини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внук.

З 2016 року у вищевказаній квартирі разом із позивачем ОСОБА_3 та спадкодавицею ОСОБА_5 проживала дівчина позивача по справі - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка у майбутньому стала його цивільною дружиною.

Останні роки свого життя ОСОБА_5 дуже хворіла, мала рак верхньоампулярного відділу прямої кишки, ракову інтоксикацію, перебувала неодноразово на стаціонарному лікуванні. Лише позивач ОСОБА_3 разом із цивільною дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , здійснювали догляд й фінансово забезпечували спадкодавицю.

Відповідачкою не тільки не надавалася матеріальна допомоги матері ОСОБА_5 , яка дуже сильно хворіла, потребувала постійної фінансової допомоги та догляду, вона навпаки постійно вимагала грошові кошти від старенької.

Той факт, що спадкодавець ОСОБА_5 достатньо довгий час хворіла, потребувала лікування й відповідно матеріальної та фізичної допомоги рідних, підтверджується наданими доказами.

Зокрема, відповдіно до первинного листка непрацездатності з Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради серії АДУ № 484794 від 12.11.2019 року, ОСОБА_5 в період з 05.11.2019 року - по 12.11.019 рік перебувала на стаціонарному лікуванні. Строк її непрацездатності було встановлено до 15.11.2019 року

Згідно з продовженим листом непрацездатності № 383460 з МСЧ AT «Мотор Січ» серії АДЛ № 386338 від 24.12.2019 року, строк непрацездатності ОСОБА_5 продовжено до 28.01.2020 року.

Відповідно до листа ТОВ «Клініка «Мотор Січ» від 04.01.2021 року за вих. № 1/2021, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала на лікуванні у хірургічному центрі ТОВ «Клініка «Мотор-Січ» з 17.02.2020 року по 26.02.2020 рік. Стан здоров`я спадкодавиці підтверджується виписним епікризом, який був доданий до вказаного листа (копія листа із виписним епікризом додаються).

Згідно з медичною карткою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно неї було здійснено первинний огляд терапевта. У вказаній медичній карті зазначено: «Зі слів онука, вчора увечері бабуся впала на лівий голеностопний сустав, набряк суглоба».

Саме позивач ОСОБА_3 забезпечував спадкодавця медичними засобами та витрачав грошові кошти на її обстеження, що підтверджується квитанціями про сплату медичного обстеження, придбання медичних засобів (копії квитанцій знаходиться в матеріалах справи). Окрім квитанцій, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, стороною позивача до уточненою позовної заяви додаються інші квитанції про придбання медичних засобів для спадкодавиці ОСОБА_5 .

Внаслідок тяжкої хвороби, у ОСОБА_5 стан здоров`я стрімко погіршувався, а саме: знижувалася працездатність та втрачалися навички до самообслуговування. З цього часу спадкодавиця знаходилася у безпорадному стані, та саме позивач ОСОБА_3 та його цивільна дружина ОСОБА_10 , здійснювали догляд за нею.

З метою забезпечення спадкодавиці ОСОБА_5 лікарськими засобами, препаратами, продуктами харчування, засобами першої необхідності, а також сплатою житлово-комунальних послуг, позивач разом із цивільною дружиною були вимушені постійно працювати.

Перебуваючи на стаціонарному лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, на прохання позивача, за його відсутність наглянути за старенькою, відповідачка відповіла, що немає на неї часу, оскільки має доглядати свого кота.

За станом здоров`я, спадкодавиця не могла вже виходити на двір, в квартирі їй було вже важко та вона бажала переїхати до свого житлового будинку АДРЕСА_3 , у якому саме з дозволу ОСОБА_5 тимчасово проживала відповідачка. Через пару днів після приїзду ОСОБА_5 , коли позивач разом із цивільною дружиною приїхали привітати спадкодавицю із днем народження, їм стало відомо, що відповідачкою здійснюються уколи ОСОБА_5 зі змістом медичного засобу невідомого походження. На питання позивача: «Де саме було взято медичний препарат? Яка його назва? Підстава для його надання?», відповідачка відповіла, що його їй було надано за рекомендацією. Але, жодної виписки/рецепту на вказаний препарат, відповідачка надати не змогла. На наступний день, коли позивач та його дружина приїхали вже забрати спадкодавицю додому, вони побачили, що старенька перебуває у комі, а саме: спадкодавиця була непритомною та паралізованою. На питання: «Чому не була викликана швидка медична допомога?», відповідачка відповідала, що вона телефонувала за номером 103, але слухавку ніхто не підіймав.

Позивач повідомляє, що після виявлення стану у якому перебувала спадкодавиця, ним була терміново викликана швидка медична допомога. На питання позивача до лікарів: Що стало підставою для такого погіршення стану здоров`я», було вказано на медичний препарат, який надавався відповідачкою, тому як саме він став причиною введення спадкодавиці у кому, а також, було зазначено, що відбулася онкологічна інтоксикація. Аби врятувати життя спадкодавиці, швидка медична допомога для неї була викликана занадто пізно. На наступний день спадкодавиця ОСОБА_5 померла.

Позивач вважає, що відповідачка взагалі не телефонувала за номером 103 та не просила про надання медичної допомоги спадкодавиці (з цього приводу направлений адвокатський запит, відповідь на який буде надано додатково). Відповідачкою навмисно не було викликано медичну допомогу для матері ОСОБА_5 та доведено спадкодавицю до смерті. У зв`язку із відчуттям байдужості до матері та розуміючи той факт, що після її смерті, вона є єдиною спадкоємицею чималого спадку, а саме: двох квартир, житлового будинку, дачного будинку та земельних ділянок, гаражу та трьох депозитів, відповідачка залишила спадкодавицю помирати.

Позивач наголошує, що відповідачка по справі - ОСОБА_4 , не є ті з.логічною донькою спадкодавиці ОСОБА_5 , оскільки було щсйснено удочеріння. Рідних дітей у спадкодавиці ОСОБА_5 ніколи к суло. Через вказані обставини, сенсом життя для спадкодавиці спочатку була донька ОСОБА_4 (відповідачка по справі), а після аморального способу життя відповідачки, яка заради розваг покинула свою дитину, сенсом життя для ОСОБА_5 став онук ОСОБА_3 (позивач по справі). Зі свого боку, дивлячись на поведінку своєї доньки, спадкодавиця розуміла, що вона взагалі не має поваги до матері, вона бачила, що донці зовсім не потрібна, все що, була потрібно відповідачці від спадкодавця це були її грошові кошти та майно.

Після того, як відповідачка ОСОБА_4 почала вести аморальний спосіб життя, спадкодавиця ОСОБА_5 остаток свого життя присвятила онуку ОСОБА_3 (позивач по справі). Завдяки старанням ОСОБА_5 , яка фактично замінила позивачу матір, ОСОБА_3 постійно відповідав бабусі взаємністю, не дивлячись на юний вік позивача, він постійно доглядав стареньку, був вимушений працювати та матеріально їй допомагати. Під час перебування у медичних закладах спадкодавиці у зв`язку із хворобами, позивач по справі постійно був поряд із бабусею, яка потребувала постійного догляду. Відповідачка не тільки не доглядала мати, а й взагалі ніколи не питала та не турбувалася про її стан здоров`я. Також, відповідачкою жодного разу не була надана матеріальна допомога на утримання матері. Відповідачка не тільки постійно ухилялася від надання допомоги матері, яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані, вона фактично залишила її помирати та не надала вчасно медичної допомоги.

Згідно з довідкою про причину смерті від 04.07.2020 року , ОСОБА_5 померла від раку верхньоампулярного відділу прямої кишки. Ракова інтоксикація.

За день до смерті спадкодавиці, померла бабуся цивільної дружини позивача. Перебуваючи на похованні, позивачу зателефонувала відповідачка та повідомила, що померла ОСОБА_5 . Коли позивач та його цивільна дружина, одразу після похорону бабусі дружини, приїхали до будинку у якому проживала відповідачка, їм стало відомо, що останньою було замовлено ритуальну службу та відповідачка наполягала на кремації тіла й вже замовила цю послугу. Але, не дивлячись на досить загадкову ініціативу з боку відповідачки, всі витрати, які були пов`язані із обрядом поховання, понесені особисто позивачем та його дружиною, що підтверджується листом з агентства ритуальних послуг, замовником яких був ОСОБА_3 (позивач по справі).

Через деякий час, позивач зрозумів навіщо відповідачка наполягала на кремації тіла спадкодавиці ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку позивача, відповідачка намагалася приховати дійсні причини смерті спадкодавиці. Пізніше, позивачу та його дружині стало відомо, що судово-медична експертиза не була проведена навіть через її не замовлення. Причина смерті спадкодавиці у вищевказаній довідці зазначена через її хворобу.

Крім того, позивач вважає що відповідач незаконним шляхом отримала із Пенсійного фонду України грошові кошти, які фактично є спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши підроблену довідку.

Підсумовуючи наведене, позивач зазначає, що спадкодавець ОСОБА_5 протягом останніх років хворіла на тяжку хворобу, потребувала сторонньої допомоги та піклування, а її доглядом, утриманням та піклуванням відповідачка не займалася і не бажала цього робити, хоча мала таку можливість, навіть поховання спадкодавця лягло на плечі лише позивача, а тому позивач вважає, що відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України, відповідачку повинно бути усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відзиві на позов представник позивача просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 04.01.2021 було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, витребувано за клопотанням позивача копію спадкової справи, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Під час підготовчого провадження судом за клопотанням представника позивача було витребувано від Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» копії виписного епікризу та стаціонарної карти ОСОБА_5 , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні у третьому хірургічному відділені в листопаді 2019 року, за клопотанням представника відповідача - від Акціонерного товариства «Мотор-Січ» інформацію щодо працевлаштування ОСОБА_5 на вказаному підприємстві та довідку про її доходи за період з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року.

Ухвалою від 01.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.

05.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечувала та просила у їх задоволенні відмовити з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі.

Судом були допитані свідки, заявлені позивачем: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , а також свідки, заявлені відповідачем: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачка є усиновленою ОСОБА_5 дитиною на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1982, що вбачається з витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т. 1 а.с. 91-92), а також відомостей про зміну відповідачкою свого прізвища внаслідок укладення шлюбів (т.1 а.с. 97-99).

Позивач ОСОБА_3 є сином відповідачки від шлюбу з ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 17). Майже усе життя він прожив разом із ОСОБА_5 , що підтверджується показаннями свідків.

ОСОБА_5 працювала на АТ "Мотор-Січ" з 7 квітня 1962 року по 10 березня 2020 року .За 2019 рік вона отримала від АТ "Мотор-Січ" заробітної плати на суму 184 417 грн. 02 коп. За період з 01.01.2020 по 10.03.2020 - 37 704 грн. 48 коп. (т.1 а.с. 233-236)

5 листопада 2019 року ОСОБА_5 була в ургентному порядку госпіталізована до КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, де їй було невідкладно зроблено операцію: лапаротомія, передня резекція прямої кишки, виведення одностволової сигмостоми, санація та дренування черевної порожнини (т. 1 а.с. 219-231).

Ургентний стан хворого - це такий, який загрожує життю і потребує проведення невідкладних лікувальних заходів.

Згідно із випискою ОСОБА_5 була виписана із КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР у задовільному стані під нагляд лікаря. Згідно протоколів лікування даного захворювання та строків тимчасової непрацездатності при даній патології працездатність не відновлено (т.1 а.с. 231).

З 17.02.2020 по 26.02.2020 ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні у ТОВ "Клініка Мотор Січ", де їй було зроблено реконструктивно-відновлюючу операцію (після Гартмена ).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 померла, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 .

11 січня 2021 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (т. 1 а.с. 119).

Вказані обставини підтверджується дослідженими доказами та сторонами не заперечуються.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як на правову підставу позову ОСОБА_3 посилається на положення ст. 1224 ЦК України.

Зокрема, на абз. 2 ч.3 ст.1224 ЦК, який визначає, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

А також - на ч. 5 ст. 1224 ЦК, відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Щодо посилання позивача на ч.3 ст.1224 ЦК України, як на правову підставу позову, суд зазначає.

В абз. 1 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно із нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід врахувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Обов`язок утримувати батьків визначений ст. 202 Сімейного кодексу України, відповідно до якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Дослідженим судом доказами встановлено, що ОСОБА_5 отримувала достатній дохід (середньомісячний дохід у 2019 році становив 15 367 грн., за період з 01.01.2020 по 10.03.2020 року - близько 16 тис. грн. на місяць).

Після втрати працездатності та виходу на пенсію ОСОБА_5 також отримувала достатній дохід, а саме близько 9 тис. грн. на місяць, що випливає із наданої відповідачу допомоги на поховання у розмірі 18 410,38 грн. (а.с. 172), адже відповідно до статті 53 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі смерті пенсіонера допомога на поховання виплачується у розмірі двомісячної пенсії померлого.

Мала ОСОБА_5 і нерухоме майно, і грошові вклади на депозитних рахунках, що визнається сторонами.

Відтак суд не вважає, що ОСОБА_5 потребувала матеріальної допомоги та, відповідно, утримання з боку усиновленої дитини ОСОБА_4 , а тому відсутні правові підстави для застосування положень абз. 2 ч.3 ст. 1224 ЦК для вказаних правовідносин.

Щодо іншої підстави позову - ч.5 ст.1224 ЦК суд зазначає таке.

Відповідно до роз`яснень, наданих у абз. 3 п. 6 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таке тлумачення в повній мірі висловлює Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року у справі №727/3905/16-ц в якому зазначає, що, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин: ухилення спадкоємця (умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги (1) при можливості її надання спадкодавцю (2), який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу (3), потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця (4).

Отже, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність вказаних обставин, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що факт перебування спадкодавця у вказаному безпорадному стані як під час госпіталізації до КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, так у певні післяопераційні періодів, підтверджені дослідженими доказами та показаннями свідків та визнається відповідачем.

Водночас позивачем не доведено, що відповідач умисно ухилялася від надання допомоги під час перебування спадкодавця в безпорадньому стані. Так, ОСОБА_4 прибула до КНП "Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР відразу як дізналася про госпіталізацію ОСОБА_5 , що не заперечується позивачем.

За показаннями свідка ОСОБА_21 (свідок з боку позивача), вона бачила відповідачку двічі, вважає, що та відвозила мати до лікарні.

Свідок ОСОБА_17 , лікар-хирург ТОВ "Клиника Мотор Сич", повідомив, що на прийом з приводу другої операції саме відповідачка привозила ОСОБА_5 .

До того ж, позивач не заперечує, що ОСОБА_4 іноді залишалися доглянути ОСОБА_5 , хоча б і за грошову винагороду.

Відтак, позивачем не надано достатніх неспростовних доказів того, що відповідач свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю

Крім того, судом не встановлено, що ОСОБА_5 потребувала допомоги саме від ОСОБА_4 , яка проживала від спадкодавця окремо, чи зверталася до неї із проханням про надання такої допомоги, адже з показань більшості свідків вбачається, що позивач у повній мірі виконав свій обов`язок, передбачений ст. 266 СК України, піклуватися про свою бабу, у чому йому всемірно допомагала дівчина, ОСОБА_10 .

Доводи позову про те, що ОСОБА_4 не надала допомогу матері під час перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані за місцем останніх днів мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , та свідомо залишала помирати, ґрунтуються виключно на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Отже, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи не доведена одночасна сукупність усіх обставин, визначених ч.5 ст.1224 ЦК, з якими закон пов`язує можливість усунення спадкоємця від спадкування.

Інші обставини, на які посилається позивач - аморальний образ життя відповідачки, не виконання нею своїх обов`язків по відношенню до свого сина, напружені стосунки із матір`ю, не здійснення нею витрат на поховання ОСОБА_5 тощо, - не є тими обставинами, які є підставами для усунення особи від права спадкування відповідно до положень ст. 1224 ЦК України.

З огляду на наведене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом - відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.08.2021.

Суддя Є.С. Боєв

16.08.21