Дата документу 06.07.2021
Справа № 334/2876/21
Провадження № 2/334/2562/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -

встановив:

Представник позивача адвокат Мазур О.С. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 27.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття. Припинити стягнення за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2015 у справі № 334/1243/15-ц.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2015 з відповідача на її косить стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 гривень щомісячно. На час ухвалення рішення суду позивачка знаходилася у декретній відпустці та отримувала від відповідача кошти на своє утримання. В подальшому з 16.11.2017 по 19.09.2019 працювала на ПАТ «Запоріжжяобленерго». Після звільнення вимушена була стати на облік до Запорізького міського центру зайнятості, де з 17.10.2019 по 10.10.2020 отримувала допомогу по безробіттю. На теперішній час її заробіток не є стабільним, доходи зменшилися, у зв`язку з карантинними заходами вона не має змоги знайти постійну роботу, час від часу виконує договірні роботи, за які отримує невелику оплату почасово. Всі витрати на утримання, розвиток, оздоровлення, лікування дитини вона несе самостійно, оскільки відповідач сплачує лише аліменти у сумі 800,00 гривень, які менші навіть за 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством. У додаткових витратах на дитину відповідач участі не бере. На теперішній час дитина готується вступати до першого класу школи, що потребує збільшених витрат на її утримання, у зв`язку з підвищенням вартості послуг, продуктів харчування та інших необхідних речей для життя та гармонійного розвитку дитини.

Ухвалою від 07.05.2021 відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками направлялася поштою за зареєстрованим місцем проживання. Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою про особисте вручення, про що наявні докази в матеріалах справи. Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином.

26.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, який відповідачем не підписаний. Доказів, направлення копії відзиву на адресу позивачки, як того вимагає положення п. 5 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву надано не було, у зв`язку з чим, суд, керуючись ч. 4 ст.183 ЦПК України, постановив залишити відзив без розгляду.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2015 у справі № 334/1243/15-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 05.03.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Також, тягнуті кошти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З наданої позивачкою копії трудової книжки, остання у період з 16.11.2017 по 19.09.2019 працювала на ПАТ «Запоріжжяобленерго».

В подальшому з 17.10.2019 по 10.10.2020 перебувала на обліку у Запорізькому міському центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю.

Відповідно до долученої до справи копії домової книги, позивачка ОСОБА_1 мешкає разом з сином ОСОБА_5 за однією адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний факт також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 05.05.2021 № 04-28/4-2182.

Стаття 182 Сімейного кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: (1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; (2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; (3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 192 Сімейного кодексу України, передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Аналогічна позиція зазначена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У статті 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 183 та 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Вказаний висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження

Як вбачається з позовної заяви та наданих доказів, позивачка просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів з 800 гривень щомісячно на 1/4 частину від заробітку щомісяця. Як підставу для зміни способу стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, ОСОБА_1 зазначила, що з часу початку стягнення аліментів (05.03.2015) погіршився її майновий стан, а крім того, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2 395 гривень, а тому з урахуванням вказаних обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, наявність норми про можливість зміни способу стягнення аліментів, вважає що позовні вимоги відповідають інтересам дитини, його рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, не погіршать його матеріального становища і визначення указаного способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька-відповідача відповідно до положень Закону.

При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя неповнолітньої дитини, а також наявність можливості відповідача надавати аліменти саме у заявленій у позові частці від заробітку, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України з моменту набрання рішенням законної сили виконавчий лист по справі № 334/1243/15-ц, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя, є таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з припиненням обов`язку боржника ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 10, 11, 60, 76-81, 133, 141, 258, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття,

З дня набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів за виконавчим листом у справі № 334/1243/15-ц, виданим Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800,00 гривень щомісячно, починаючи з 05.03.2015 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: