Справа 431/943/21
Провадження 2/431/320/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Петренко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування свого позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01 липня 2020 року вона придбала у ОСОБА_2 належний йому гараж з підвалом під номером 57, розміром 5,72 х 3,45 метрів, загальною площею 19,7 кв.м., який розташований на АДРЕСА_1 за 28000,00 гривень, про що свідчить розписка. Даний гараж з підвалом належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва гаражного кооперативу «Радуга» виданого 09 червня 1996 року. Відповідно до довідки голови обслуговуючого кооперативу «Радуга-2» ОСОБА_3 від 01 серпня 2018 року, ОСОБА_2 дійсно є членом обслуговуючого кооперативу «Радуга-2» та має капітальний гараж в кооперативі «Радуга» за № 57 і являється власником вказаного гаража. У свою чергу ОСОБА_2 , відповідно до вказаної розписки, взяв на себе зобов`язання оформити правочин по купівлі-продажу даного гаражу в строк до 01.09.2020 року, в органах нотаріату на території Старобільського району, однак до теперішнього часу свої зобов`язання не виконав.

Нещодавно позивач вирішила оформити гараж на себе відповідно до встановленого порядку, однак їй у відповідних органах було відмовлено з посиланням на те, що в даному правочині не дотримана обов`язкова письмова форма, яка вимагається для таких правочинів. А в органах нотаріату вона не може оформити цей правочин, оскільки не має відповідного документу підтверджуючого право власності на гараж з підвалом попереднього власника, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, у наданій суду заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надав суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва гаражного кооперативу «Радуга» виданого 09 червня 1996 року та довідки голови обслуговуючого кооперативу «Радуга-2» ОСОБА_3 від 01 серпня 2018 року, ОСОБА_2 дійсно є членом обслуговуючого кооперативу «Радуга-2» та має капітальний гараж в кооперативі «Радуга» за № 57 і являється власником вказаного гаража. (а.с. 4-5)

01 липня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу гаражу з підвалом під номером 57, розміром 5,72 х 3,45 метрів, загальною площею 19,7 кв.м., який розташований на АДРЕСА_1 за 28000,00 гривень.

При укладенні вказаного договору, сторонами було узгоджено термін його нотаріального посвідчення, умови договору купівлі-продажу гаражу, ОСОБА_1 прийняла.

Розпискою ОСОБА_2 підтверджується факт отримання в повному обсязі вартості гаражу. (а.с. 6)

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нежитлової будівлі, можливість нотаріального посвідчення укладеного сторонами договору купівлі-продажу відсутня, оскільки не має відповідного документу підтверджуючого право власності на гараж з підвалом попереднього власника. Вказана обставина не дає можливості посвідчити укладений договір купівлі-продажу нотаріально, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 11, 76, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним правочин з купівлі-продажу нерухомого майна - гаражу з підвалом під номером 57, розміром 5,72 х 3,45 метрів, загальною площею 19,7 кв.м., що розташований на АДРЕСА_1 , який відбувся між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого боку.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно - гараж з підвалом під номером АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Ю. Колядов