РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судових засідань Баскакової К.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до свого брата ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, які перебували у власності їх матері ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після її смерті.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_4 належало право на земельну ділянку (пай) згідно сертифікату серії ВЛ № 006256 розміром 5,21 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району, яке вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка та батька сторін ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте переоформити на себе даний пай не встигла, оскільки також померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього у власності матері перебувала земельна площею 2, 51 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281929.

У 2006 році ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла на користь відповідача, проте останній від прийняття спадщини відмовляється на користь позивача.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , однак у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку. За результатом його звернення до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. У зв`язку з цим просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на зазначену земельну ділянку.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд її постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи щодо майна після смерті ОСОБА_4 .

За результатами отримання спадкової справи № 18/2018, заведеної приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Іларіоновою Н.Р. встановлено також наявність іншого заповіту від 19 березня 2001 року, складеного ОСОБА_4 на користь її онуки ОСОБА_3 .

Ухвалою від 11 травня 2021 року задоволено клопотання позивача, залучено ОСОБА_3 співвідповідачем у справі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду через канцелярію заяви про визнання позову. Вказали, що на спадщину не претендують. Просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 також до суду не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, просив позов задовольнити.

На підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1269-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Судом встановлені наступні обставини справи.

За наявною у справі копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068256 від 15 січня 1997 року встановлено, що ОСОБА_5 належала земельна частка розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах у колишній селянській спілці «Світанок», що знаходиться у селі Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281929 від 19 червня 2008 року, ОСОБА_4 належала на праві власності земельна ділянка площею 2, 51 гектарів для ведення особистого селянського господарства на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, про що свідчить його свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району № 383 від 21 березня 2018 року стверджується, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка на день його смерті проживала і була зареєстрована разом з ним, але не оформила спадкових прав і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_4 посвідчений заповіт 15 травня 2006 року на користь ОСОБА_2 .

Факт смерті ОСОБА_4 також підтверджено копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно заповіту від 15 травня 2006 року, посвідченого секретарем Стенжаричівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 33, ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповіла відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 18/2018, ОСОБА_2 спадщини не прийняв, натомість ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини по смерті матері.

На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

У відповідності до змісту ч.4 ст.1236 ЦК України, заповіт, який був складений ОСОБА_4 щодо онуки ОСОБА_3 є недійсним.

Разом з тим встановлено, що ОСОБА_3 спадщини не прийняла і на неї не претендує.

За вказаних умов судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 2190/01-16 від 08 листопада 2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після померлої ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, вирішення зазначеного питання проводиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_4 не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини.

Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1269-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 247, 258, 259 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ), право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0068256 від 15 січня 1997 року розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у колишній селянській спілці «Світанок», що знаходилась на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області;

- земельну ділянку площею 2,51 га, яка розташована на території Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 281929 від 19 червня 2008 року, які він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер