Справа № 575/478/21
Провадження № 2/575/181/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 р. смт. Велика Писарівка

Великописарівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Семенової О.С.,

за участю секретаря

судового засідання Пасюги Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика писарівна справу за цивільним позовом Фермерського господарства «Ніколь» в особі голови Сучкова Петра Миколайовича до територіального сервісного центру № 5943 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області про визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

Позивач 05 липня 2021 року звернувся до Великописарівського районного суду Сумської області з цим позовом, в якому просить визнати за фермерським господарством «Ніколь» на підставі оплатного договору купівлі-продажу право власності на транспортний засіб причеп самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , загальною вартістю 21765,00 грн, мотивуючі позовні вимоги тим, 26 жовтня 1994 року ФГ «Ніколь» уклало через Сумське РЕВ УДАІ УМВС у Сумській області зі Спільним виробничим комерційним підприємством «Октант» договір купівлі-продажу автотранспортного засобу причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Договір було укладено відповідно до вимог діючого на час укладання законодавства з відповідним посвідченням та реєстрацією в реєстраційних органах МВС України. Такий порядок укладання та посвідчення Договору повністю узгоджувався з нормами п. 8 Постанови КМУ № 873 від 21 жовтня 1993 року, яким передбачено, що документом, який підтверджує правомірність набуття ТЗ може бути договір купівлі-продажу або міни, виданий підрозділами ДАІ. З 1994 року ФГ «Ніколь» користувалося вказаним транспортним засобом у власних цілях, на протязі тривалого часу сплачувало транспортний податок, надавало транспортний засіб для проходження технічного огляду. Тобто користування було відкритим, правомірним та будь-які претензії з боку наглядових та реєстраційних органів до ФГ «Ніколь» не пред`являлися. Відповідно до записів в технічному талоні транспортного засобу, які були вчинені посадовими особами РЕВ УДАІ у Сумській області, зазначається, що вказаний транспортний засіб вибув до Великої Писарівки ФГ «Ніколь», цей запис свідчить про те, що Договір купівлі-продажу вчинений через ВРЕВ УДАІ у Сумській області є чинним та відповідав вимогам діючого законодавства. В березні 2021 року ФГ «Ніколь» звернулося до ТСЦ МВС № 5943 з заявою про реєстрацію транспортного засобу причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на що було відмовлено та роз`яснено про необхідність надання транспортного засобу для огляду фахівцями експертної служби МВС з подальшим складанням експертного висновку. 19 травня 2021 року ФГ «Ніколь» було доставлено до ТСЦ МВС № 5943 причеп-самоскид, де було проведено його огляд спеціалістом експертної служби та складено висновок, відповідно до якого слідує, що ідентифікаційні номери даного транспортного засобу не змінювалися. Того ж дня ФГ «Ніколь» було подано заяву з наявними документами відповідно до порядку державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, затвердженої Постановою КМУ № 1388 від 08 вересня 1998 року, але в реєстрації вказаного причепа-самоскида було відмовлено та вказано, що наданий договір купівлі-продажу транспортного засобу не є документом, що підтверджує правомірність придбання причепу-самоскида. Крім цього оригінал договору купівлі-продажу від 26 жовтня 1994 року у ФГ «Ніколь» відсутній з можливою його втратою, оригінал цього договору, який повинен був зберігатися в МРЕВ ДАІ УМВС в Сумській області, теж відсутній. Тому встановити право власності на причеп-самоскид можливо лише в судовому порядку. В зв`язку з цим просить позовні вимоги задовольнити.

Представник ФГ «Ніколь» в судове засідання не прибув, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі /а.с. 26, 28, 47/.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, 02 серпня 2021 року подав відзив на позовну заяву, в якому просить справу розглядати без участі представника РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області та в задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «Ніколь» про визнання права власності відмовити з таких підстав, ТСЦ № 5943 ГСЦ МВС у Сумській області діяв у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України. Право власності позивача на причеп-самоскид не оспорює, а лише вказав, що ним не подано необхідних документів, які відповідно до Порядку № 1388 є підставою для здійснення його державної реєстрації, не вважає себе належним відповідачем у цій справі. Додатково зазначив, що сервісні центри МВС проводять лише державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, тобто лише засвідчує факт вже набутого права власності особи на транспортний засіб. У своїй реєстраційний діяльності ТСЦ № 5943 ГСЦ МВС у Сумській області керується постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 № 1388 (далі Порядок). Вищевказаний Порядок з моменту його прийняття в 1998 році та на теперішній час взагалі не визначає серед документів, які підтверджують правомірність придбання та є підставою для реєстрації транспортних засобів, договір купівлі-продажу, виданий підрозділами ДАІ. /а.с. 38-43/.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши докази, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ФГ «Ніколь» в березні 2021 року звернулося до ТСЦ МВС № 5943 з заявою про реєстрацію транспортного засобу причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , на що було відмовлено та роз`яснено про необхідність надання транспортного засобу для огляду фахівцями експертної служби МВС з подальшим складанням експертного висновку. 19 травня 2021 року ФГ «Ніколь» було доставлено до ТСЦ МВС № 5943 причеп-самоскид, де було проведено його огляд спеціалістом експертної служби та складено висновок, відповідно до якого слідує, що ідентифікаційні номери даного транспортного засобу не змінювалися. Того ж дня ФГ «Ніколь» було подано заяву з наявними документами відповідно до порядку державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів, затвердженої Постановою КМУ № 1388 від 08 вересня 1998 року, але в реєстрації вказаного причепа-самоскида було відмовлено та вказано, що наданий договір купівлі-продажу транспортного засобу, не є документом, що підтверджує правомірність придбання цього причепу-самоскида /а.с. 7-10/.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу автотранспортного засобу від 26 жовтня 1994 року ФГ «Ніколь» уклало через Сумське РЕВ УДАІ УМВС у Сумській області зі Спільним виробничим комерційним підприємством «Октант» договір купівлі-продажу автотранспортного засобу, в результаті чого Спільне виробниче комерційне підприємство «Октант» продало, а ФГ «Ніколь» придбало транспортний засіб причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . /а.с. 13/. Оригінал цього договору втрачений.

Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Тлумачення змісту ст. 392 ЦК України у взаємозв`язку із ст. 328 ЦК України дає підстави для висновку про те, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення або захисту порушеного права.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2019 року у справі №607/14343/16-ц, провадження № 61-32845св18.

Відповідач ТСЦ № 5943 ГСЦ МВС у Сумській області у своїй діяльності керується постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 07.09.1998 № 1388 (далі за текстом Порядок).

Положеннями абзацу 1 пункту 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення вищезазначених транспортних засобів. Відповідно до абзацу 8 пункту 8 Порядку передбачено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Положеннями абзацу 11 пункту 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів всіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1993 року № 873, правомірність придбання транспортних засобів, номерних агрегатів стверджується документами, скріпленими печаткою, виданими підрозділами ДАІ. Таким документом є договір купівлі-продажу, виданий підрозділом МРЕО ДАІ.

Правомірність володіння та користування позивачем транспортним засобом причепом-самоскидом ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 підтверджується технічним талоном транспортного засобу. Вказана реєстрація здійснена на законних підставах, а саме на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 26 жовтня 1994 року, виданого підрозділом МРЕО ДАІ. Причеп-самоскид правомірно набутий позивачем та в подальшому перебував у його відкритому володінні та користуванні.

Відмова відповідача в реєстрації причепа-самоскида позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном, зокрема здійснити перереєстрацію транспортного засобу, що підтверджено відповіддю відповідача (вих. №31/18/5943-871 від 21 травня 2021 року).

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що позивач правомірно набув право власності на причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , в порядку, передбаченому чинним законодавством України на момент набуття такого права власності.

Суд враховує, що сама по собі зміна законодавства щодо переліку документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу, не позбавляє позивача права власності.

При цьому, на даний момент відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» від 7 вересня 1998 р. №1388 копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів.

Оскільки, оригінал договору купівлі-продажу втрачений, позивач в іншій спосіб, крім звернутися з позовом в суд про визнання права власності на транспортний засіб в порядку ст. 392 ЦК України, захистити свої порушені права не може, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Фермерського господарства «Ніколь» /код , юридична адреса: площа Змагання, буд. 4, кв. 10, смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області/ в особі голови Сучкова Петра Миколайовича до територіального сервісного центру № 5943 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за Фермерським господарством «Ніколь» /код , юридична адреса: площа Змагання, буд. 4, кв. 10, смт. Велика Писарівка Великописарівського району Сумської області/ на підставі оплатного договору купівлі-продажу, право власності на транспортний засіб причеп-самоскид ГКБ-819, 1993 року випуску, сірого кольору, шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи /вирішення питання/ без повідомлення /виклику/ учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Великописарівський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження

Суддя Великописарівського

районного суду Сумської області О.С. Семенова