Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/309/21
Провадження № 2/433/215/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої, який уповноважений діяти від імені та в інтересах колишніх співвласників майна колективного сільськогосподарського підприємства імені 50 років Жовтня с. Зайцеве Троїцького району Луганської області, 15 грудня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу будівлі складу (будівельної споруди столової, АДРЕСА_1 . Дане нерухоме майно позивач набув у власність шляхом його викупу за 30 000 гривень після виділення його в натурі на підставі відповідних майнових паїв співвласникам таких паїв колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені 50 років Жовтня с. Зайцеве Троїцького району Луганської області згідно належних їм майнових сертифікатів. Таким чином, враховуючи процедуру набуття позивачем у власність вказаного нерухомого майна, у останнього на даний час відсутні належні підстави для нотаріального посвідчення відповідного правочину та реєстрації права власності на своє ім`я, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом свого права власності на дане нерухоме майно. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності за ним на вказане нерухоме майно.

Позивач до суду не з`явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав відповідне клопотання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання, згідно якого проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить дану справу розглянути без його участі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески членів підприємства, виготовлена ними продукція, одержані доходи, майно, отримане на законних підставах.

Майно у колективному підприємстві належить на праві колективної власності його членам.

Суб`єктом права власності в підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, які його отримують при виході з підприємства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від його частини в пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у в збільшенні частини в пайовому фонді. Ці правовідносини регулюються статутом підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства має після припинення членства в підприємстві.

У разі припинення членства в підприємстві його колишні члени мають право на пай у натуральному вираженні, у грошовому вираженні, цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін формою.

Крім того, п.п. 8,9 «Порядку поділу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 р. № 62 (який діяв на момент виділення майна в натурі співвласникам такого майна відповідно до належних їм майнових сертифікатів) - Кожний із співвласників має право використовувати свій майновий пай таким чином:

а) об`єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників, отримати майно в натурі у спільну сумісну власність і передати це майно в статутний фонд новоствореного юридичної особи.

б) об`єднати свій майновий пай з іншими паями співвласників отримати майно в натурі у спільну сумісну власність, скласти договір про спільне володіння користуванні розпорядженні майном і передати його в оренду.

в) отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи спільно з членами своєї сім`ї і використати майно на свій розсуд

г) відчужувати пай будь-яким способом в установленому законом порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом було встановлено, що дійсно між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з іншої, який уповноважений діяти від імені та в інтересах колишніх співвласників майна колективного сільськогосподарського підприємства імені 50 років Жовтня с. Зайцеве Троїцького району Луганської області, 15 грудня 2016 року було укладено договір купівлі-продажу будівлі складу (літера «Б;ґ;ґ1;ґ2;Пд», загальною внутрішньою площею 236,8 кв.м., літера «В» - вбиральня), яка розташована в АДРЕСА_2 .

Дане нерухоме майно позивач набув у власність шляхом його викупу за 30 000 гривень після виділення його в натурі на підставі відповідних майнових паїв співвласникам таких паїв колишнього колективного сільськогосподарського підприємства імені 50 років Жовтня с. Зайцеве Троїцького району Луганської області згідно належних їм майнових сертифікатів. Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу від 15 грудня 2016 року та протоколом загальних зборів № 17 від 15 грудня 2016 року колишніх співвласників майна колективного сільськогосподарського підприємства імені 50 років Жовтня с. Зайцеве Троїцького району Луганської області.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_1 у власність перейшло дане нерухоме майно, вказаний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення даного правочину відсутні з незалежних від позивача обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

Таким чином, позивач дійсно набув право власності на вказане нерухоме майно, однак зареєструвати право власності на дане нерухоме майно він не має можливості з незалежних від нього обставин, що позбавляє позивача вільно розпоряджатися та володіти належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст.ст. 16, 20, 204, 207, 328, 331, 334, 391, 392, 638, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 41, 55 Конституції України, керуючись 5-13, 76-81, 89, 142, 206,211, 258-259, 265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним правочин купівлі-продажу від 15 грудня 2016 року будівлі складу (літера «Б;ґ;ґ1;ґ2;Пд», загальною внутрішньою площею 236,8 кв.м., літера «В» - вбиральня), яка розташована в АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на будівлю складу (літера «Б;ґ;ґ1;ґ2;Пд», загальною внутрішньою площею 236,8 кв.м., літера «В» - вбиральня), яка розташована в АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І.Суський

13.04.21