Ухвала

10 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 292/205/16

провадження № 61-11026ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ,

в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області

від 25 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 липня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просила скасувати рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року. Дана касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2021 року визнано причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені у клопотанні ОСОБА_1 , неповажними, вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку касаційного оскарження, у якому (якій) навести поважні підстави для поновлення такого строку та надати докази для їх підтвердження та надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги з її копіями та доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).

На виконання вимог вищевказаної ухвали Верховного Суду заявником надіслано уточнену редакцію касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначила, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувані судові рішення вона не отримувала, а про їх існування дізналася лише

19 червня 2021 року, отримавши кореспонденцію з суду першої інстанції, в якій містився пред`явлений до неї позов про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком. Копії оскаржуваних судових рішень отримав її представник 01 липня 2021 року в приміщенні суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вказана норма призначена для забезпечення принципу юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наведені ОСОБА_1 доводи не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки підстави для поновлення строку на касаційне оскарження по суті є тими самими, що вже були визнані неповажними.

Посилання заявника на те, що вона дізналася про існування оскаржуваних судових рішень, отримавши у червні 2021 року кореспонденцію з суду першої інстанції, в якій містився пред`явлений до неї в межах іншої справи позов про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, не є поважною підставою для поновлення строку касаційного оскарження, оскільки вказана кореспонденція стосується іншої справи.

Крім того у первісному клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначала, що ознайомилася з оскаржуваними судовими рішеннями 16 листопада 2020 року, а касаційну скаргу при цьому подала лише 03 липня 2021 року, тобто більше ніж через пів року.

Згідно частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заявник подала касаційну скаргу на судове рішення майже через п`ять років з дня складання повного тексту ухвали апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року, а також через пів року після, як вона сама зазначила, ознайомлення із оскаржуваними судовими рішеннями. Наявності обставин непереборної сили, які могли завадити на протязі майже п`яти років належному поданню касаційної скарги на судове рішення, заявником не наведено та не доведено.

Крім того, з оскаржуваного рішення суду першої інстанції вбачається, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в судове засідання 25 липня

2016 року не з`явилися, про місце та час його проведення належним чином повідомлені.

Заявник повинна була цікавитися рухом справи, оскільки була обізнана про її судовий розгляд.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine).

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду після спливу майже п`яти років з дня постановлення ухвали апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року, а тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров