Справа № 643/6117/21
Провадження № 2/643/3513/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В. перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , житлового кооперативу «Людмила», комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Департаменту контролю Харківської міської ради про скасування державної реєстрації на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до Московського районного суду м. Харкова позов до ОСОБА_2 , ЖК «Людмила», КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Департаменту контролю Харківської міської ради, в якому просить:

визнати довідку ЖБК «Людмила» від 19 листопада 1992 року недійсною;

скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_4 під номером 58384 від 08 лютого 1993 року;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 за законом після батька ОСОБА_4 на всю квартиру АДРЕСА_1 , серія та номер: № 742;

визнати право власності ОСОБА_1 на частку в квартирі АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Суд, перевіривши матеріали позовної заяви та додані до неї документи на відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною четвертою ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Матеріали позовної заяви не містять копію свідоцтва ОСОБА_3 про право на зайняття адвокатською діяльністю, до матеріалів заяви ордеру не долучено.

Оскільки матеріали справи не місять ордеру адвоката та копії договору, єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року по справі № 910/23346/16 зазначила, що чітка та передбачувана вимога ст. 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду.

Відтак, у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Відтак, надаючи право адвокату здійснювати представництво та захист своїх інтересів клієнт обумовлює обсяг наданих адвокату повноважень, який визначається змістом довіреності або відповідним договором на надання правової допомоги.

За змістом положень ст. 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено безумовного права адвоката подавати до місцевого загального суду позовні заяви, а відтак таке право має бути безпосередньо надано клієнтом адвокату.

Зі змісту ч. 2 ст. 62 ЦПК України слідує, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Оскільки, матеріали позовної заяви не містять ордеру на надання правової допомоги, договору про надання правової допомоги, а довіреність видана на ім`я Атанової Ольги Вікторівни не містить посилань, що остання є адвокатом та має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (також зазначене свідоцтво не додано до позовної заяви), а також те, що відповідно до ст. 19 ЦПК України, ця справа не є малозначною, суд доходить висновку, що позовна заява не містить підпису ОСОБА_1 , а підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Отже, з урахування зазначеного, суд позбавлений можливості вчиняти інші процесуальні дії, окрім як повернути позовну заяву позивачеві.

Також суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви з підстав, передбачених законом не є порушенням права на справедливий судовий захист. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У рішенні від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що «право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), §. 57, Series A № 93).

Одночасно суд звертає увагу, що згідно п. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 , яка підписана його представником ОСОБА_3 , разом з усіма доданими до неї документами підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , житлового кооперативу «Людмила», комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Департаменту контролю Харківської міської ради про скасування державної реєстрації на нерухоме майно та визнання право власності в порядку спадкування за законом повернути позивачеві разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Суддя М. В. Власенко