Провадження № 2/761/2436/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

представника позивача: Осадчого С.С.

третьої особи: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в місті Києві в приміщенні зали суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Український центр нерухомого майна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В липні 2020 р. ОСОБА_2 (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (відповідач 1), третя особа: ОСОБА_1 (третя особа 1), про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Протокольною ухвалою суду від 21.01.2021 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 (відповідач 2), в якості третьої особи Приватне підприємство «Український центр нерухомого майна» (третя особа 2).

Позовні вимоги згідно уточненої позовної заяви (а.с. 206-211) мотивовані тим, що 15.06.2020 р. близько 15:35 год. в м. Києві по Вознесенський узвіз 14 було пошкоджено автомобіль «Suzuki Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , а саме: лобове скло, кришу, люк, передню стійку, капот, переднє крило, задні двері автомобіля.

15.06.2020 р. ОСОБА_1 залишив автомобіль у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 та близько 15:35 год. побачив пошкоджений автомобіль та лежачий біля нього металевий навіс/лист, який впав з будинку АДРЕСА_1 . Вказаний металевий навіс був закріплений над квартирою АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 . Факт пошкодження автомобіля зафіксовано працівниками поліції. В результаті перевірки підтвердилось, що металевий навіс був закріплений до стіни будинку по АДРЕСА_1 .

Вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодженням автомобіля складає 91692,36 грн. За висновок експерта була сплачено 2500,00 грн, 570,60 грн за телеграми для сторін.

З 15.06.2020 р. автомобіль знаходиться в непридатному для використання стані. Оскільки позивач та третя особа потребуються постійного використання автомобіля, 16.06.2020 р. між позивачем та ФОП ОСОБА_7 укладено договір №16-01/06/20 прокату автомобіля «Hyuindai», за оренду якого сплачено 20000,00 грн за період з 16.06.2020 р. по 16.08.2020 р.

Крім цього, діями відповідачів заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, стресі, ремонті автомобіля, що вплинуло на повсякденне життя. Моральну шкоду оцінює в 20000,00 грн.

Відповідач 1 є балансоутримувачем будинку по АДРЕСА_1 , яке надає послуги з поточного ремонту конструктивних елементів та технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені. Крім цього, оскільки квартира, над якою було встановлено металевий навіс, належить ОСОБА_3 , позивач просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальні і моральні збитки в розмірі 149762,96 грн.

У відзиві на позов представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення позову, оскільки виконавцем послуг з утримання будинків і споруд на прибудинковій території будинку по АДРЕСА_1 є ПП «Український центр нерухомого майна», яке повинно нести відповідальність за неналежне надання послуг. Вважає, що винуватцем подій є відповідач 2, який самовільно встановив навіс над балконом квартири АДРЕСА_3 . Представники відповідача 1 не викликались, не залучались до обстеження місця події, акти щодо пошкодження автомобіля не підписували. Висновок щодо вартості матеріального збитку, договір прокату автомобіля вважають неналежними доказами. Моральна шкода є необгрунтованою та не доведеною жодними доказами. Крім цього, вважають, що балансоутримувачі не несуть відповідальність за схоронність припаркованих автомобілів не у відведеному для цього місці. Мешканці квартир повинні самостійно нести витрати для приведення балконів квартир в належний стан. (а.с. 133-144)

В судовому засіданні представник позивач та третя особа позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили його задовольнити.

Відповідачі та третя особа 2 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Беручи до уваги те, що справа перебуває в провадженні судді Осаулова А.А. з 03.07.2020 р., дата судовому засідання була погоджена з представником відповідача 1, який був присутній 21.01.2021 р. на судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та представника третьої особи 2.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 р. у справі №361/8331/18 виходив з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 03.07.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе частково позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «Suzuki», д.н.з НОМЕР_1 . (а.с. 24)

З довідки Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 22.06.2020 р. за заявою ОСОБА_1 вбачається, що 15.06.2020 р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві з заявою звернувся ОСОБА_1 про те, що 15.06.2020 р. о 15: 35 год. по Вознесенському узвозу, 14 в м. Києві він виявив пошкодження автомобіля «Suzuki», д.н.з НОМЕР_1 , внаслідок падіння металевого навісу над балконом кв. АДРЕСА_2 Вказану подію зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені правопорушення та інші події №39828 від 15.06.2020 р. В ході додаткової перевірки встановлено, що ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_4 , повідомив, що ніякого металевого навісу на його балконі не було. Навіс, який впав, був закріплений до стіни будинку, відповідальність за який несе комунальна обслуговуюча компанія. В даному випадку не вбачаються суспільно-небезпечні дії, матеріальна шкода не відноситься до шкоди у великих розмірах, матеріали ЖЄОЗП №39828 від 15.06.2020 р. списано до справи управління поліції. (а.с. 29)

Згідно акту комісії в складі представників обслуговуючої організації від 15.06.2020 р. на предмет відриву козирка покрівлі балкону квартири АДРЕСА_3 під час грози та шквалів відбувся обрив конструкції металевого козирка накриття балкону, самовільно без надання проектно-дозвільної документації, встановлений мешканцями квартири АДРЕСА_2 . В результаті падіння конструкції пошкоджено припаркований автомобіль «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 . Імовірною причиною відриву можливо порушення технічних умов її монтажу. (а.с. 30)

Згідно акту пошкодження автомобіля від 15.06.2020 р. 15.06.2020 р. близько 15:35 год. за адресою: м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 14 на автомобіль «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 з даху будинку впав металевий навіс над балконом № НОМЕР_2 , що на четвертому поверсі (власник квартири ОСОБА_5 ) Металевий навіс відірвався від кріплення і впав на вищевказаний автомобіль, чим пошкодив автомобіль. (а.с. 31)

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №277/06-20 від 23.06.2020 р. вартість матеріального збитку, заподіяному автомобілю «Suzuki», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 91692,36 грн. (а.с. 8-13)

Житловий будинок по АДРЕСА_1 входить до переліку майна, яке передане до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» що підтверджується розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.12.2016 р. №801 та додатком №1 до нього. (а.с.161-167)

З попередження про небезпечні метеорологічні явища І рівня небезпечності по Києву №5/5- від 15.06.2020 р. у найближчі дві години з утриманням до кінця дня 15 червня гроза, під час грози шквали 15-20 м/с. (а.с. 172) Тобто, вітер не був штормовим за шкалою Бофорта , що виключає дію стихійного лиха.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, обов`язок щодо спростування якої покладається на відповідача. Тому доводи відповідача про недоведеності позивачами вини відповідача у заподіянні шкоди не відповідають нормам цивільного законодавства.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно ст. 1 ч.1 п. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно ст. 8 ч.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний: 1) забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; 2) від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; 3) вести і зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку; 4) інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 5) у разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку відповідного рішення від імені, в інтересах та за рахунок співвласників укладати з виконавцями комунальних послуг договори про надання таких послуг, забезпечувати виконання умов договорів та контроль якості цих послуг;6) укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг; 7) за рішенням співвласників багатоквартирного будинку та в межах виділених ними коштів організовувати виконання та виступати замовником робіт з капітального ремонту (заміни) спільного майна багатоквартирного будинку; 8) у разі прийняття відповідного рішення співвласниками багатоквартирного будинку приймати на банківський рахунок, відкритий для розрахунків за окремим багатоквартирним будинком для цієї мети, внески на проведення капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, орендну плату і плату за сервітути та забезпечувати проведення відповідних розрахунків, а також на запит будь-якого співвласника багатоквартирного будинку, який перебуває в його управлінні, надавати інформацію про рух коштів на відповідному рахунку; 9) вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором; 10) щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача.

Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що автомобіль було пошкоджено внаслідок падіння металевого навісу з фасаду будинку по АДРЕСА_1

У відзиві на позов представник відповідача 1 не заперечує, що будинок по АДРЕСА_1 належить до сфери управління Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та перебуває на його балансовому утриманні.

Статутом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» передбачено, що предметом діяльності Підприємства є: 2.2.1. Утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та закріплений за Підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку. 2.2.2. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладання договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у встановленому порядку. 2.2.3. Управління нерухомим майном.

04.11.2019 р. між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва`та ПП «Український центр нерухомого майна» було укладено договір №454 про надання послуг з утримання будинку, споруд, обєктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Покровська» Шевченківського району м. Києва, в тому числі в будинку по АДРЕСА_1 .

Між тим, вказаним договором не передбачено відповідальність ПП «Український центр нерухомого майна» за проведення поточного або капітального ремонту будинків.

Згідно із пунктом 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

З аналізу вказаних положень можна зробити висновок, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва зобов`язане здійснювати заходи, щодо забезпечення здійснення профілактичних, поточних, капітальних ремонтів.

Схожого за змістом висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.01.2020 р. у справі №757/26327/15-ц.

Доказів того, що металевий навіс, внаслідок падіння якого було пошкоджено автомобіль, належить відповідачу 2 не надано. ОСОБА_3 не було притягнуто до відповідальності за встановлення вказаного металевого навісу.

Доводи, щодо неналежного паркування автомобіля поряд з будинком по АДРЕСА_1 , як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, суд не приймає до уваги, оскільки жодних обмежень щодо перебування на вказаній території транспортних засобів не було та судом не встановлено, відповідачем 1 не доведено, що автомобіль на момент пошкодження знаходився у місцях, заборонених для паркування.

З огляду на вищезазначене, вина Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у пошкодженні автомобіля позивача та завданні матеріальної шкоди встановлена та відповідачем не спростована.

Завдана матеріальна шкода підтверджена належними доказами та складає 91692,36 грн. Відповідач не погоджуючись з висновком №277/06-20 від 23.08.2020 р. клопотань про призначення експертизи не заявляв, жодними доказами не спростував розмір шкоди, а тому немає підстав для не врахування цього письмового доказу при ухваленні рішення у справі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

У даному випадку пошкодження автомобіля сталось із вини відповідача 1. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача 1, які це спричинили. Безумовно, внаслідок пошкодження автомобіля, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилалась на те, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, остання була позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу , є стягнення 5000,00 грн.

Щодо стягнення витрат на оренду автомобіля в розмірі 20000,00 грн

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Між тим, позивачем не доведено, що вказані витрати на оренду автомобіля безпосередньо пов`язані з виною Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у пошкодженні автомобіля позивача, не доведено необхідності оренди вказаного автомобіля позивачем.

Щодо стягнення витрат на висновок щодо матеріального збитку в розмірі 2500,00 грн та витрат на телеграми в розмірі 570,60 грн, то суд приймає до уваги висновок Верховного Суду в постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а, де зазначив, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку. Крім цього, позивачем необгрунтована необхідність направлення телеграм сторонам та необхідність включення їх до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Стосовно розподілу судових витрат варто вказати наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 966 грн. 92 коп грн.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано угоду про надання юридичних послуг, укладену між АО «Український правовий альянс» в особі адвоката Осадчого С.С. та ОСОБА_4 , в якій вказано, що оплата за надання юридичних послуг здійснюється клієнтом в сумі 15000,00 грн, квитанцією про перерахунок 15000,00 грн, актом приймання-здавання виконаних робіт по наданню юридичних послуг згідно угоди від 24.06.220 р. (а.с. 56-57, 212)

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішення питання стягнення витрат на правову допомогу судом враховано вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, згідно яких у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано.

В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Відтак, відповідачем у відповідності до цих вимог не доведено необхідності зменшення витрат на правову допомогу.

Таким чином, оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, крім того, умовами укладеного між сторонами договору передбачався даний розмір гонорару адвоката, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 15 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи ціну позову, професійну підготовку представника до розгляду справи та значення даної справи для позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 137, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Український центр нерухомого майна», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» на користь ОСОБА_2 кошти матеріальної шкоди в розмірі - 91 692 грн. 36 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі - 5000 грн.00 коп., а всього в розмірі - 96 692 грн. 36 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної, моральної шкоди, витрат за оренду автомобіля, - відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» на користь ОСОБА_2 кошти судового збору в сумі - 966 грн. 92 коп. та витрати на правову допомогу в сумі - 15 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідачі: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва», , адреса знаходження: м.Київ, вул.Білоруська, 1.

ОСОБА_5 , адреса проживання АДРЕСА_4 .

Повне рішення виготовлено 05.04.2021 р.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов