Провадження №2/592/179/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Катрич О.М.,за участю секретаря Дядечко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2011 року з відповідачем, згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.09.2014 року шлюб було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Будучи батьком, ОСОБА_2 не займався та й не займається її вихованням, не цікавиться її життям, не відвідує навчальний заклад. Відповідач не цікавиться станом здоров`я доньки, не проводить із донькою вільного часу, не цікавится її долею, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Кошти на утримання доньки були стягнуті в установленому законом порядку, але відповідач довгий час ухиляється від їх виплат, у зв`язку з чим виникла заборгованість .Згідно ст. 165 СК України, якщо батько ухиляється від обов`язків по вихованню дитини, то це являється обставиною для позбавлення його батьківських прав. Тому просить суд, позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивача - ОСОБА_4 та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просять їх задовольнити.

Відповідач надав до суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просить відмовити у їх задоволенні, так як любить свою дитину, він не ухиляється від батьківських обов`язків, а позивачка активно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною і налаштовує дитину проти батька (а.с. 51-54)

У відповіді на відзив ОСОБА_1 вказала, що колишній чоловік під час спільного проживання ніде не працював, після народження дитини почав зловживати спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності , один раз до кримінальної відповідальності, вчиняв сварки в сім`ї, що негативно також відображалося за здоров`ї дитини. Потім ухилявся від сплати аліментів, участі у житті дитини приймати не бажав. (а.с.70-72)

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що після розлучення з позивачкою, спільна їх дитина проживає разом із нею, він спілкувався з донькою, але останні 3,5 роки відповідачка чинить активні перешкоди у побаченнях позивача з донькою (не бере слухавку телефону, не надає жодної інформації про дитину, не каже до якої школи вона ходить, не дає можливості привітати з днем народження та інше. Тому просить суд: зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановити ОСОБА_2 порядок його участі у вихованні доньки у формі систематичних побачень з донькою без участі сторонніх осіб кожної першої та третьої суботи та другої та четвертої неділі місяця з 09-00 години до 20-00 години; щовівторка та щочетверга з 17-00 години до 20-00 години.

У судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_5 підтримали заявлені зустрічні вимоги та просять їх задовольнити, додавши, що він бажає змінитися, на той час він не мав постійної роботи і як наслідок заробітку, так склалися життєві обставини, про доньку він не забував і скільки міг надав кошти безпосередньо ОСОБА_1 . Бажає налагодити стосунки з донькою.

В судовому засіданні відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 вимоги не визнала та зазначила, що дитина свого біологічного батька не пам`ятає, перешкод у спілкуванні з дитиною не чинила, він сам не хотів із нею спілкуватися, не цікавився її життям, не сплачував аліментів. Спілкування ж з дитиною зашкодить її психічному та психологічному стану. Просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог та надала відзив на а.с. 94-95

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , кожен з них окремо, у судовому засіданні підтвердили ті обставини, на які посилається у первісному позові позивачка ОСОБА_1 , а також обставини, зазначені нею у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кожен з них окремо, у судовому засіданні підтвердили, що після розлучення сторони спілкувалися між собою та батько бачив дитину та з нею спілкувався, але все змінилося, коли ОСОБА_1 почала спільно проживати у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 і в них народилася спільна дитина.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Сумської міської ради - Панок О.А. вважає за можливе задовольнити первісний позов та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В разі відмови суду у задоволенні первісного позову, Управління «Служба у справах дітей» вважає за доцільне визначити години побачень батька з дитиною не більше ніж два рази на місяць через тиждень у вихідні дні, зважаючи на обставини справи в присутності матері, так як дитина ОСОБА_2 не пам`ятає та про нього під час бесіди не згадувала.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 30.04.2011 року по 02.09.2014 року у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7-8).

Після розлучення сторони мешкають окремо, дитина ОСОБА_13 проживає з матір`ю, її цивільним чоловіком ОСОБА_8 та їх спільною дитиною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_15 разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 82, 188)

27.11.2014 року Зарічним районним судом м. Суми було ухвалено рішення про стягнення з батька ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_13 у розмірі ј частини від всіх його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_1 (а.с. 12) Як убачається з довідок-розрахунків державного виконавця за різні періоди часу, ОСОБА_2 тривалий час не сплачував аліменти за рішенням суду, у зв`язку з чим утворилася заборгованість та його було оголошено у розшук судом за поданням державного виконавця, позивачка зверталася з даного приводу до поліції. Згідно довідки від 05.04.2021 року за період з 27.10.2014 року по 31.01.2021 року визначено аліментів за виконавчим листом на суму 71 991 грн. 49 коп., за казаний період сплачено боржником аліментів на суму 32 780 грн. 16 коп., всього заборгованість по аліментам станом на 01.02.2021 року становить 39 211 грн. 33 коп. (а.с.9-10, 24-27,74-80, 107-109, 115-117, 137-139, 191-192)

На а.с. 57-58 містяться копії квитанцій від 07.08.2019 року, 19.12.2018 року, 09.01.2019 року грошових переказів на ім`я ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 646 від 25.02.2020 року Департаменту соціального захисту населення СМР, ОСОБА_2 одержує компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю 1 групи за ОСОБА_16 (а.с. 56) Головою квартального комітету кварталу № 29 надана характеристика від 03.03.2020 року на ОСОБА_2 , що він дійсно проживає з бабусею та здійснює її догляд за адресою АДРЕСА_3 , з сусідами ввічливий. (а.с. 55) На даний час ОСОБА_2 ніде не зареєстрований. Згідно довідки № 56 від 23.02.2020 року ТОВ «Автомагістраль Південь» м. Одеса ОСОБА_2 з 31.08.2020 року і по т.ч. працює дорожнім робітником 3-го розряду. (а.с.190) Згідно довідки Зарічного районного суду м. Суми від 07.04.2020 року ОСОБА_2 вироком від 01.02.2010 року був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 1 рік з позбавленням права керувати т.з. на строк 1 рік. (а.с.96) Відповідно до листа Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.04.2020 року ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності 09.06.2016 року за ч.1 ст. 130 КУпАП та 15.11.2016 року за ч.2 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, а також 25.11.2020 року за ст. 44-3 КУпАП. (а.с.97, 99,173-174) Також, згідно повідомлення СВП в Сумській області від 10.04.2020 року, 10.07.2012 року до поліції звертався ОСОБА_17 , який повідомив, що за місцем його помешкання його б`є син ОСОБА_2 (а.с.100) Згідно медичних від 23.06.2018 року та від 26.06.2020 року ОСОБА_2 на «Д» обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. (а.с. 118, 127,128)

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики директора КУ «Сумська загальноосвітня школа I-III ступенів № 24 на ОСОБА_3 , вихованням дівчинки займається мама, вітчим. (а.с. 28-29) Згідно довідки від 06.03.2020 року № 81 ОСОБА_3 з вересня 2019 року займається у відділенні хокею на траві КЗ «Сумської обласної дитячо-юнацької спортивної школи» (а.с. 84) Згідно характеристики ОСОБА_1 з місця її роботи Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області характеризується позитивно. (а..с 85)

Як убачається із фотокарток, на них зображені сторони разом із донькою ОСОБА_13 після народження біля пологового будинку та на святі. (а.с. 159)

Згідно висновку Служби у справах дітей СМР, за встановлених обставин, служба вважає, що можливо позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки. В разі відмови суду у задоволенні первісного позову, Управління «Служба у справах дітей» вважає за доцільне визначити години побачень батька з дитиною не більше ніж два рази на місяць через тиждень у вихідні дні, зважаючи на обставини справи. (а.с. 183-187)

Так, ст. 141 СК України передбачає рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. А відповідно до ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У випадку ж ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати (батько) можуть бути позбавлені батьківських прав, як це зазначено у п.2 ч.1 ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати за умови винної їх поведінки, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, які суд згідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку, що позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, що є крайнім заходом, на даний час підстав немає.

З`ясовано, що після розлучення сторін у 2014 році вони спілкувалися між собою, а батько та його батьки спілкувалися з дитиною ОСОБА_13 , інколи надавали кошти, покупали гостинці. У травні 2015 року ОСОБА_1 почала проживати разом із ОСОБА_8 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився спільний син ОСОБА_14 . Дитина ОСОБА_13 проживала і проживає з матір`ю та ОСОБА_8 і їх малолітнім сином. Як пояснив сам ОСОБА_8 а також допитані свідки, останній піклується про ОСОБА_13 , яка вважає його батьком, бо іншого не пам`ятає, а саме ОСОБА_2 , якого в останній раз бачила у 2015 році і на той час їй було 4 роки. Про батька їй не розповідали, фотокарток не показували, не бажали травмувати дівчинку, як пояснювала її мати. В свою чергу батько намагався спілкуватися з дитиною, неодноразово телефонував позивачці, але його просили та його матір як ОСОБА_18 , так і ОСОБА_8 залишити їх сім`ю в спокої. Так, дійсно дитячий садок і школу не відвідував, мається заборгованість по сплаті аліментів за судовим рішенням, на той період часу відповідач ніде офіційно не працював, мав мінливі заробітки, раніше притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. На даний час заборгованість по сплаті аліментів частково погашена, офіційно працює.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року (справа № 753/2025/19 провадження № 61-1344св20) За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує та звернувся безпосередньо до суду ( а не до органу опіки та піклування) із зустрічним позовом, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав. Висновок Управління «Служба у справах дітей» щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_13 не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Так, не доведено те, що відповідач вчиняв психологічне чи інше насильство безпосередньо над дитиною, а також те, що він є хронічним наркоманом чи страждає на хронічний алкоголізм, що є загроза життю та здоров`ю дитини за встановленими в суді фактичними обставинами та наданими доказами сторонами. Суд не приймає рішення по ситуації, яка може виникнути в майбутньому. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі позивача за зустрічним позовом у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Відсутність своєї згоди на спілкування та виховання дитини з батьком підтвердила сама відповідачка, як і наявність неприязних стосунків між сторонами, її доводи з приводу ставлення батька до дитини частково спростовуються матеріалами справи, що стосується відношення кожного із батьків до дитини у ході судового розгляду підтвердили свідки.

Із встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є сімейними і врегульовані ст.ст. 153, 155, 157-159 СК України, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, Конвенцією ООН «Про права дитини», ст.ст. 270, 271, 291 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Способи участі одного з батьків у вихованні дитини можуть бути встановлені судом. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Інтереси дитини мають також істотне значення. Дитина, насамперед, людина. Вона має право на розвиток своєї особистості, на своє здоров`я і життя, приватне життя. Дитина має право на виховання і навчання, зокрема у гуртках, дошкільних і шкільних закладах, що потребує певного часу, підготовки, відпочинку тощо.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, побачення з дитиною матері, батька, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ураховуючи наведене, позивач має право на захист прав на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому перешкоди слід усунути та встановити систематичні побачення з дитиною. Беручи до уваги встановлені факти, і те, що існують певні складнощі спілкування та виховання між батьком і донькою, довготривалий термін не спілкування між собою, стать дитини, її вік (9 років), відвідування школи та гуртку, слід погодитися із висновком Служби в цій частині, в цілому спосіб побачень запропонований службою, є найбільш прийнятний і враховує інтереси та умови життя дитини, стосунки між сторонами, і не є обтяжливим для сторін і дитини. Зокрема, встановити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_19 , у формі систематичних побачень з дитиною кожної І-III суботи або II-IV неділі місяця з 10-00 до 16-00 години, але в присутності матері, беручи до уваги реакцію дівчинки та бажання на спілкування з батьком після довготривалого перериву, з урахуванням стану здоров я дитини та інших обставин, що мають істотне значення. Тому, у задоволенні зустрічного позову у інший частині слід відмовити за необґрунтованістю. Слід зазначити, що визначений судом спосіб участі батька у вихованні дитини за певних обставин може бути змінений у майбутньому або за домовленістю сторін, або за рішенням суду, якщо цього будуть вимагати інтереси дитини.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовити за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 щодо участі у спілкуванні з донькою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити ОСОБА_2 порядок участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у формі систематичних побачень з дитиною кожної І-III суботи або II-IV неділі місяця з 10-00 до 16-00 години в присутності матері з урахуванням стану здоров я дитини та інших обставин, що мають істотне значення.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич