Справа № 944/3066/21
Провадження №2/944/1148/21
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

03.08.2021 рокум.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Поворозник Д.Б., розглянув матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з цивільним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 56400,00 грн, понесені ним як потерпілим в межах кримінального провадження (справа № 460/2174/15-к), в розмірі 56400,00 грн.

Дослідивши позовну заяву та долучені до неї матеріали, суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Як зазначено вище, у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати за професійну правничу допомогу, надану йому як потерпілому адвокатами у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2015 року за № 0000054, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 171 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Кримінального процесуального кодексу України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Кримінального процесуального кодексу України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі (п. 13 ч. 1 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України).

Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

При цьому, процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати, розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Отже, питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні вирішується у тій справі, в якій вони були понесені, за правилами, передбаченими Кримінально процесуальним кодексом України.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц (провадження № 14-400цс18) та постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 703/2107/18 (провадження № 61-18059св19).

Також слід зазначити, що нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374).

Оскільки ст. 126 КПК України визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Разом з тим, потерпілий може повторно звернутися із відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17(провадження № 13-47кс20).

За обставин, описаних вище, суддя вважає, що процесуальні витрати, понесені ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, які є предметом позову у даній справі, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову, а тому спір про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, надану адвокатами у кримінальному провадженні позивачу як потерпілому, не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про те, що слід відмовити у відкритті провадження в цивільній справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суддя роз`яснює позивачу його право на судовий захист у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, в межах кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня 2015 року за № 0000054, про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 171 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу.

Роз`яснити позивачу його право звернутись із клопотанням про розподіл процесуальних витрат в порядку кримінального судочинства.

Повне судове рішення складено 09 серпня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня отримання її копії.

Суддя Д.Б. Поворозник