Номер провадження: 22-ц/813/3420/21
Номер справи місцевого суду: 509/4566/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Гандзій Д.М. 15 вересня 2017 року у смт. Овідіополь Одеської області, та на постанову апеляційного суду Одеської області, винесену під головуванням судді Громіка Р.Д. 27 березня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності (т. 1 а.с. 3-11).

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що з початку 2005 року по 30 вересня 2009 року сторони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

За період проживання однією сім`єю ними було набуто спільне майно, а саме: автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак НОМЕР_1 , земельну ділянку, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2 ; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв. м, житловою площею 46,8 кв.м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а 1», площею 4,4 кв. м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв. м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв. м, під №№ 1-7,1 споруди.

Позивач просила здійснити розподіл вказаного майна, визнавши за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині вказаного майна за кожним.

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із зустрічним позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю (т. 1 а.с. 106-108).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що спірний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами був побудований позивачем не спільно з ОСОБА_2 , а ним особисто, за запозичені кошти у ОСОБА_4 , що підтверджено письмовими розписками від 09 липня 2010 року та 29 серпня 2010 року, за якими ОСОБА_3 було отримано в позику 1 600 000 грн, що на день отримання коштів складало 200 000 доларів США. Мета отримання коштів - на будівництво жилого будинку АДРЕСА_2 зі строком повернення коштів до 01 липня 2015 року. Відповідно до домовленості з позикодавцем, він зобов`язався у випадку невиконання своїх зобов`язань з повернення коштів передати у власність позикодавця збудований на позичені кошти будинок. ОСОБА_3 вказував, що погашення боргу за позикою відбувалося наступним чином: за час перебування у шлюбі з відповідачкою, ним було сплачено процентів всього 21 275 доларів США, у тому числі проценти за 2010 рік - 1 275 доларів США відповідно до розписки від 01 липня 2010 року; проценти за 2011 рік - 10 000 доларів США відповідно до розписки від 08 липня 2012 року; проценти за 2012 рік - 10 000 доларів США відповідно до розписки від 05 липня 2013 року та після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , за рахунок власних коштів ним було сплачено всього 1845 050 грн, що в еквівалентно 20 000 доларів США, у тому числі проценти за 2013, 2014 рік - 420 000 грн відповідно до розписки від 01 липня 2015 року; часткове повернення займу - 1 085 700 грн, (еквівалент 50 000 доларів США) відповідно до розписки від 05 серпня 2015 року; часткове повернення займу - 1 339 350 грн (еквівалент 50 000 доларів США) відповідно до розписки від 06 вересня 2016 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Встановлено факт, що має юридичне значення в тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом, однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в період з січня 2005 року по 30 вересня 2009 року включно. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», об`ємом 2360 куб.см, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 , земельну ділянку, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :01:003:2145, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ .»А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна: легкового автомобілю марки «Mitsubishi Outlander», об`ємом 2360 куб.см, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 , земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :01:003:2145, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ .»А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди. У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено (т.1 а.с. 249-257).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, задоволено частково. Визнано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди -спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано зобов`язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до розписки від 09.07.2010 року, розписки від 29 серпня 2011 року у розмірі 2 690 600 гривень спільним сумісним борговим зобов`язанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину сплачених боргових зобов`язань у розмірі 1 422 525 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплачених судових витрат у розмірі 5 000 гривень (т. 2 а.с. 229-247).

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року в частині поділу земельної ділянки скасовано. Ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2 . В іншій частині постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року залишено без змін (т. 3 а.с. 150-156).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 (яка не приймала участі у розгляді справи) просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що вона приймала безпосередню пряму участь в будівництві та облаштуванні спірного будинку як член сім`ї, та має безпосереднє право на отримання та визнання за нею право власності на частину спірного будинку під час поділу майна, у зв`язку із чим права та законні інтереси ОСОБА_1 прямо порушені оскаржуваними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції (т. 7 а.с. 1-13).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 30 вересня?2009 року по 12 травня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

За договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який оформлено розписками від 09 липня 2010 року та від 29 серпня 2011 року, остання дала в борг ОСОБА_3 200 000 доларів США.

У 2012 році ОСОБА_3 звернувся до виконкому Таїровської селищної ради з заявою про оформлення права власності на новозбудоване нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на території АДРЕСА_2 , збудований на вищевказаній спірній земельній ділянці площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішенням Таїровської селищної ради від 29 листопада 2012 року на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на новозбудоване нерухоме майно у виді вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 загальною площею 198,2 кв. м, житловою 46,8 кв. м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв. м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв. м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв. м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв. м, під №№ 1-7,І споруди.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Встановлено факт, що має юридичне значення в тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом, однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в період з січня 2005 року по 30 вересня 2009 року включно. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 легковий автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», об`ємом 2360 куб.см, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 , земельну ділянку, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :01:003:2145, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ .»А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна: легкового автомобілю марки «Mitsubishi Outlander», об`ємом 2360 куб.см, № шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , д/н НОМЕР_1 , земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :01:003:2145, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ .»А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди. У задоволенні решти позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено (т.1 а.с. 249-257).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, задоволено частково. Визнано житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди -спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано зобов`язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до розписки від 09.07.2010 року, розписки від 29 серпня 2011 року у розмірі 2 690 600 гривень спільним сумісним борговим зобов`язанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/2 частину сплачених боргових зобов`язань у розмірі 1 422 525 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплачених судових витрат у розмірі 5 000 гривень (т. 2 а.с. 229-247).

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково. Постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року в частині поділу земельної ділянки скасовано. Ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,0700 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_2 . В іншій частині постанову апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року залишено без змін.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 60, статті 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної?власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Встановивши, що спірний будинок побудовано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, внаслідок спільної праці та за спільні кошти, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що даний будинок є спільною сумісною власною подружжя, частки майна дружини та чоловіка у якому є рівними.

Крім того, у постанові Верховного Суду зазначено, що ОСОБА_5 , як учасник спільної часткової власності на будинок, набуває і право на земельну ділянку пропорційно розміру її частки у спільній власності на вказаний будинок.

Також, колегія суддів суду касаційної інстанції погодилась із висновком апеляційного суду про недоведеність ОСОБА_2 вимог щодо встановлення факту проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення ними спільного господарство в період з січня 2005 року по 30 вересня 2009 року, та із висновком суду про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про визнання зобов`язання за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до розписки від 09 липня 2010 року, розписки від 29 серпня 2011 року у розмірі 2 690 600 гривень спільним сумісним борговим зобов`язанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Висновки суду, зроблені судом касаційної інстанції у постанові від 24 жовтня 2018 року, мають преюдиційне значення при вирішенні питання щодо порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 у даній справі.

Колегія суддів зауважує, що предметом розгляду даної справи є про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю,

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідно до вимог статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Зі вказаного слідує, що сторонами спору про поділ майна подружжя можуть бути виключно чоловік та жінка, які перебувають у шлюбі, або які проживали однією сім`єю. Інші особи, які претендують на майно, що є об`єктом розподілу між подружжям, можуть звернутися до суду із відповідними позовними вимогами за захистом свого порушеного права.

Враховуючи викладене, а також те, що рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 198,2 кв.м, житловою 46,8 кв.м під літ. «А-2,а», тераса під літ. «а1», площею 4,4 кв.м, балкон під літ. «а2», площею 6,4 кв.м, альтанка під літ. «Б», площею 23,4 кв.м, підвал під літ. «Б1», площею 23,4 кв.м, під №№ 1-7,І споруди, - було залишене без змін постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року, колегія суддів доходить до висновку, що права та обов`язки ОСОБА_1 оскаржуваними рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року та постановою апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року не можуть бути порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо з мотивувальної частини рішення вбачаються висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона облаштувала будинок, витрачала власні кошти на ремонт, не може свідчити про порушення її прав та не впливає на правильність судового рішення. В межах розгляду цієї справи вона не заявляла вимог про визнання права власності на спірний житловий будинок, а відтак питання про наявність правових підстав для визнання за нею права власності на спірний будинок не розглядалось судом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, про які саме, в якій саме частині судового рішення прямо вказано про таке, та після встановлення цих обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права, інтереси та/або обов`язки заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та/або обов`язки, та/або інтереси стосовно сторін у справі судом не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуваними рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 вересня 2017 року та постановою апеляційного суду Одеської області від 27 березня 2018 року не вирішувалися питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , у зв`язку із чим апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 368, 369, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та визнання зобов`язання за договором позики спільною сумісною власністю, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Гандзій Д.М. 15 вересня 2017 року у смт. Овідіополь Одеської області, та на постанову апеляційного суду Одеської області, винесену під головуванням судді Громіка Р.Д. 27 березня 2018 року у м. Одеса, - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 05 квітня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе