Справа №694/255/18
провадження № 4-с/694/12/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.

секретаря судових засідань Матвієнко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Звенигородка скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) суб`єкт оскарження: Дніпровський районний відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Коломієць І.М. (адреса: 02000 вулиця Краківська 20, м.Київ) на дії, бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірним дії Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М.. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.05.2020 р. ВП №57955246. Скасувати постанову Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М.. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.05.2020 р. ВП №57955246 .

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.12.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання, ВП № 57955246 відносно боржника ОСОБА_2 21.12 2018 року винесена постанова про арешт майна боржника, а саме рухомого майна. Протягом чотирьох місяців жодних дій не вчинялось щодо повернення їй коштів. В своїй заяві про відкриття виконавчого провадження вона зазначала, яким саме майном володіє боржниця. 2016-2017 роках гр. ОСОБА_2 змінила прізвище, до вказаних років боржниця носила призвіще ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом божниця успадкувала 7/9 земельної ділянки (паю). Також є власником земельної ділянки площею 1,6759 га згідно державного акту. Боржник володіє не однією земельною ділянкою. 19.05.2020 року Головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягуючу на підстві п.2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», з мотивів відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Дану постанову отримано 27.05.2021 року, за запитам адвоката Кушнір О.С.. який призначений мені Лівобережним київським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Отже строк оскарження спливав 06 червня 2021 року, оскільки шосте число припадає на неділю (вихідний) то кінцевий термін наступна дата теля вихідного 07 червня 2021 року. Дана постанова є такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, а тому вона має бути скасована, оскільки державним виконавцем не були виконані усі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», чим порушено права та законні інтереси стягувача. Державному виконавцю з її боку була надана достатня інформація по фінансовому стану боржника для ефективного, своєчасного і в повного виконання рішення суду. Отже, вважає, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві є безпідставною і передчасною, а дії державного виконавця неправомірними, а тому подана скарга на дії та рішення державного виконавця є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

У судове засідання заявник не з`явився, належним чинолм був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.450 ЦПК України, суд вважає за необхідне проводити розгляд даної справи без участі учасників судового процесу.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 55, ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.74 ЗУ Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч.2 ст.387 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебувало виконавче провадження № 57955246 з виконання рішення суду за виконавчим листом, виданим Звенигородським районним судом Черкаської області у справі №694/255/18 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 9764,37грн.

19.05.2020року Головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коломієць І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягуючу на підставі п.2 частини першої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження», з мотивів відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02 червня 2016 року набрав чинності 05 жовтня 2016 року. До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до п.7 Розділу ХІІІ Перехідні та прикінцеві положення Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження у редакції, чинній на час винесення постанови державного виконавця від 19.05.2020 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними .

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

Матеріалами справи встановлено, що 21.12.2018 року державним виконавцем Гаркуша Є.Ю. відкрито виконавче провадження №57955246.

Виконавчий документ повернуто стягувачеві постановою від 19.05.2020 року, тому державний виконавець не дотримався вимоги п.2 ч.1 ст.37 Закону України Про виконавче провадження у редакції, чинній на час винесення вказаної постанови. Зокрема, редакція статті передбачала здійснення виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника протягом року .

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Таку ж періодичність проведення перевірки майнового стану боржника було передбачено частиною 8 ст.52 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 № 606-XIV.

Суд зазначає, що державним виконавцем було надано матеріали виконавчого провадження №57955246, з яких вбачається, що виконавчі дії ним не були виконані щодо встановлення та розшуку майна боржника.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення, отриманої виконавцем інформації не достатньо для однозначного висновку про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Таким чином у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно.

Державний виконавець не вжив достатніх заходів щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення, не використав всіх передбачених ст.18 ЗУ Про виконавче провадження прав під час здійснення виконавчого провадження.

Встановлені судом обставини є підставами для задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови, оскільки така порушує права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Керуючись ст.ст. 18, 48, 74 Закону України Про виконавче провадження , ст.ст. 208-210, 383, 386, 387,451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) суб`єкт оскарження: Дніпровський районний відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Коломієць І.М. (адреса: 02000 вулиця Краківська 20, м.Київ) на дії, бездіяльність державного виконавця - задоволити.

Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М.. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.05.2020 р. ВП №57955246.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Коломієць І.М.. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 19.05.2020 р. ВП №57955246 .

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.І.Сакун