Ухвала

06 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 522/1991/20

провадження № 61-11923ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року та на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 березня 2021 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, ухвали Одеського апеляційного суду від15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК,

ВСТАНОВИВ:

Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 06 січня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК - закрив, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Приморський районний суд міста Одеси ухвалою від 21 січня 2021 року закрив провадження у справі в частині позовної вимоги про ухвалення додаткового рішення, яким зобов`язати ІМТП видати наказ про розірвання трудового договору з позивачем, у відповідності до статті 39 КЗпП України, та відновити позивачу робочий стаж за період з 13 травня 1988 року, коли було незаконно припинено табелювання робочого часу та нарахування йому заробітної плати, по день видання в порту наказу в установленій формі про розірвання трудового договору, відповідно до положень передбачених КЗпП України. Відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у вказаній вище справі.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 02 березня 2021 року заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., вхідні № 22-4113/21, № ЕП-3990/21, № ЕП-3992/21 від 26 лютого 2021 року - повернув заявнику без розгляду.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 10 березня 2021 року заяви ОСОБА_1 вхідні № 22-4656/21, № ЕП-4366/21, № ЕП-4347/21, № ЕП-4346/21 від 05 березня 2021 року, - повернув заявнику без розгляду.

Одеський апеляційний суд від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК - визнав неподаною та повернув.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 15 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК -визнав неподаною та повернув.

ОСОБА_1 10 липня 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року та на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 березня 2021 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 березня 2021 року, ухвали Одеського апеляційного суду від15 березня 2021 року у вказаній вище справі.

Щодо оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 02 березня 2021 року про повернення заяв про відвід без розгляду та ухвали Одеського апеляційного суду від 10 березня 2021 року про повернення заяв без розгляду

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню, чітко визначається процесуальним законом. У переліку ухвал суду апеляційної інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, визначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвали суду апеляційної інстанції про повернення заяв без розгляду відсутні.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 02 березня 2021 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у справі слід відмовити.

Щодо оскарження ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року про закриття провадження у справі та ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року про закриття провадження у справі та відмови в ухваленні додаткового рішення

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року про закриття провадження у справі та ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року про закриття провадження у справі та відмови в ухваленні додаткового рішення слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що оскаржувані ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року та від 21 січня 2021 рокуапеляційним судом по суті не переглядалася, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року про закриття провадження у справі та ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року про закриття провадження у справі та відмови в ухваленні додаткового рішення слід відмовити із вищевказаних підстав.

Щодо оскарження ухвал Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року про повернення апеляційних скарг

Вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги закріплені у статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить відомостей, передбачених пунктами 3, 4, 5, 6, частини другої, пунктом 2, 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Як вбачається із поданої касаційної скарги, заявником не зазначено відповідача - Державну казначейську службу України та її місцезнаходження.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» є відповідачем у справі, а не третьою особо, як зазначено у касаційній скарзі.

Пунктами 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

ОСОБА_1 необхідно вказати, яке судове рішення, за результатами касаційного перегляду, він просить прийняти суд касаційної інстанції, з урахуванням повноважень передбачених статтею 409 ЦПК України, зокрема: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

До касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи (пункт 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).

Таким чином, заявнику необхідно надіслати на адресу Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити відповідача - Державну казначейську службу України та її місцезнаходження, правильно зазначити процесуальний статус сторін; указати, яке рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги; зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270 грн, то особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно сплатити 454 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Також разом із касаційною скаргою заявником подано заяву про визначення додаткового строку для оскарження ухвал апеляційного суду про відмову відкрити апеляційне провадження, в якій зазначає про те, що 29 березня 2021 року на адресу надійшли ухвали від 10 березня 2021 року про повернення без розгляду заяви про відвід суддів та дві ухвали від 15 березня 2021 року про повернення без розгляду апеляційних скарг. З поштових штемпелів на конвертах випливає, що копії цих ухвал були відправлені лише 25 березня 2021 року.

За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що нормами ЦПК України передбачено право заявника, у разі пропуску строку на касаційне оскарження, звернутися до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження, а не із заявою про визначення додаткового строку для оскарження.

Оскаржувані ухвали Одеського апеляційного суду прийнято 15 березня 2021 року, а касаційну скаргу подано 10 липня 2021 року, тобто поза межами строку, передбаченого процесуальним законом.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Одеського апеляційного суду прийнято 15 березня 2021 року, а оприлюднено 18 березня 2021 року.

Таким чином, заявнику слід звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, навівши причини пропуску строку на касаційне оскарження з моменту закінчення 30-денного строку на касаційне оскарження - 19 квітня 2021 року по день здачі скарги до поштового відділення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити заявникові строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 06 січня 2021 року, ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року та на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 березня 2021 року, ухвалу Одеського апеляційного суду від 10 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК - відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Одеського апеляційного суду від 15 березня 2021 року про повернення апеляційних скарг у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Державної казначейської служби України, Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» про визнання набравшим законної сили рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 березня 2007 року у справі № 2-4804/06 (2-390/07), провадження по якій було втрачено в результаті злочинів, передбачених частиною другою статті 357, частиною другою статті 358 та частини другої статті 375 КК залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 06 вересня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

А. І. Грушицький