РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/433/21

Провадження № 2/293/528/2021

07 квітня 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Лось Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу

Процесуальні дії по справі.

22.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом, згідно якого просить розірвати шлюб, укладений 26.08.2000 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований виконкомом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 3.

Ухвалою від 03.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 23.03.2021.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, від 23.03.2021 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 07.04.2021.

23.03.2021 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує.

07.04.2021 відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій заявлені позивачем позовні вимоги визнала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов мотивований тим, що з 26.08.2000 сторони перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними зникло взаєморозуміння, розійшлися погляди на сімейні відносини, права та обов`язки подружжя.

Зазначає, що майже три останні роки не проживають як подружжя та спільного господарства не ведуть, оскільки відповідач покинула позивача.

Позивач вказав, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини та носить лише формальний характер. Оскільки сім`я фактично розпалась, примирення між сторонами не можливе, спору щодо поділу майна не існує, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

У поданій до суду заяві від 23.03.2021 позивач підтримав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач у поданій 07.04.2021 заяві позовні вимоги визнала, просила розглянути справу в її відсутність.

Відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у ст.49 цього кодексу, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Встановивши, що заява відповідача про визнання позову не суперечить нормам законодавства, не порушує будь-чиї права та інтереси, суд приймає таку до розгляду.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви, у яких останні просили розгляд справи здійснювати без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 07.04.2021 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав рішення суду.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

26.08.2000 виконкомом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований шлюб, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Прізвище дружини після укладення шлюбу " ОСОБА_2 " (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предметом спору у даній справі є розірвання шлюбу, зареєстрованого між сторонами.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України).

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб (частина другої статті 115 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок непорозумінь сім`я сторін повністю розпалась, існує формально, подальше її збереження є неможливим, так як сторони однією сім`єю як чоловік і дружина не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, а тому, на думку суду, наявні підстави для розірвання шлюбу.

Відповідач - ОСОБА_2 подала заяву про визнання позову у повному обсязі.

Суд враховує положення частини четвертої статті 206 ЦПК України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За вказаних фактичних обставин, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає, що за присами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Таким чином, керуючись нормами ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110-115 СК України, 76-80, 89, 141,142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 26.08.2000 виконкомом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 3 - розірвати.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 454,00 грн.

4. Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету судовий збір у сумі 454,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 0.0..1 від 22.02.2021. Оригінал квитанції зберігається у Черняхівському районному суді Житомирської області в матеріалах справи № 293/433/21.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя Л.В. Лось