465/5846/20
2/465/1522/21
У Х В А Л А

06.08.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Ладанівської Н.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 03.12.2020 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.08.2021 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюри С.М. у справі № 465/5846/20 відмовлено. Заяву про самовідвід судді Дзеньдзюри С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової спорави між суддями від 04.08.2021 року дану справу передано в провадженні судді Гладишевої Х.В.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами ч.2 ст.27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, як вбачається з матеріалів справи відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк», за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження зазначено: м.Львів, вул.Валова, 11, що територіально відноситься до Галицького району м.Львова, на який розповсюджується територіальна юрисдикція Галицького районного суду м.Львова.

Відповідно до положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що офіс приватного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий напис нотаріуса, та оспорюється позивачем по справі, знаходиться на території Франківського району м. Львовава (приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. м.Львів, вул.Окружна, 57а каб.207).

Однак, місцезнаходження приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. на території Франківського району м.Львова, не вказує на підсудність справи Франківському районному суду м. Львова, з огляду на наступне.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожними поняттями, тому належною підсудністю позову особи є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.»

Із матеріалів справи вбачається, що 25.08.2020 року приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 .

При цьому, у постанові не вказано конкретних органів і установ, їх адреси, що унеможливлює належне визначення судом питання про те, чи вчиняються відповідні виконавчі дії на території саме Франківського району м. Львова, тобто чи знаходяться на території Франківського району м. Львова відповідні органи або установи, та чи наявне на території Франківського району м. Львова майно (грошові кошти) боржника, відносно якого приватним виконавцем можливо вчинити виконавчі дії.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що на території Франківського району м.Львова здійснюються будь-які виконавчі дії, і оскільки з матеріалів справи не можливо встановити на території якої адміністративно-територіальної одиниці такі дії фактично виконуються задля застосування положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, тому справа підлягає направленню на розгляд Галицького районного суду м.Львова (79018, м.Львів, вул.Чоловського, 2), за загальними правилами підсудності згідно вимог ст. 27 ЦПК України, за місцем знаходження відповідача АТ «Ідея Банк».

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інституту підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - передати до Галицького районного суду м.Львова (79018, м.Львів, вул.Чоловського,2), за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Передачу справи на розгляд до Галицького районного суду м. Львова здійснити протягом п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя Гладишева Х.В.