Єдиний унікальний номер 725/5180/21
Номер провадження 2/725/906/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивач через свого представника звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила залишити у власності позивачки квартиру АДРЕСА_1 , а у власності відповідача усе інше майно, а саме: автомобіль марки Mazda Premacy д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_2 , товар и комерційного призначення (за переліком) та товари побутового призначення (за переліком) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст. 184 ЦПК України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, як така, що не відповідає вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України, виходячи з наступних підстав.

За змістом п. 3 ч. 4 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Порядок визначення ціни позову регламентований у ст. 176 ЦПК України.

Так, у тексті позовної заяви позивач зазначає ціну позову - 50000 грн., при цьому ставить вимогу про подій майна до складу якого входить квартира, два автомобілі та інше невизначене майно, зокрема товари комерційного та побутового призначення. При цьому зазначає, що через відсутність документів та приховування відповідачем відповідних товарів визначити вартість спірного майна не представляється можливим.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року, вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» на підтвердження оцінки майна складається звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

При відсутності достовірних даних, про ціну даного нерухомого майна, станом на час звернення до суду з позовом, позивачу щонайменше необхідно надати докази щодо ціни на майно (витяги з веб сайтів продажу аналогічного нерухомого та рухомого майна, предметів побутової хімії тощо).

Так, визначена позивачем на власний розсуд ціна позову в розмірі 50000 грн. вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, при цьому позивачем до позову не додано жодних доказів на підставі яких можливо буде визначити ціну позову та правильно розрахувати суму судового збору, що підлягає сплаті з урахуванням норм ст. 176 ЦПК України в частині, що регулює випади неможливості встановити точну ціну.

Згідно п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Натомість, у прохальній частині позовної заяви позивачем не конкретизовано товари комерційного та побутового призначення, що підлягають поділу, а в тексті позовної заяви не наведено їх приблизний перелік.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою ст. 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за звернення фізичною особою до суду з позовною заявою майнового характеру розмір судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 908 грн. та більше 11350 грн.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 4 п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 відповідні документи щодо сплати судового збору подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Натомість, позивачами до позовної заяви додано копію платіжного документу про сплату судового збору, що не може вважатись належним доказом виконання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

При цьому, слід зазначити, що таке платіжне доручення датоване 23.02.2021 року, при цьому з даним позовом позивач звернулась до суду 10.08.2021 року.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Так, при перевірці зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за вказаною вище копією платіжного доручення встановлено, що судовий збір, сплачений згідно з вказаними платіжним документом до спеціального фонду Державного бюджету України за даними автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3» не значиться.

Оскільки позивачем одночасно з позовною заявою подано клопотання про забезпечення доказів шляхом їх витребування, доцільно також зазначити, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Згідно ч. 9 ст. 185 ЦПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Таким чином, позовна заява не містить доказів сплати позивачами судового збору, зокрема його зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, до позовної заяви не додано оригіналу платіжного доручення про сплату судового збору, відсутні посилання на докази щодо ціни позову, а також не конкретизовано зміст позовних вимог.

Також, в порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, зазначаючи в позовній заяві о попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач не вказує орієнтовні суми понесених судових витрат чи таких, які вона очікує понести.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 184, 185, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без руху, надавши позивачу з дня отримання нею даної ухвали 5-денний строк для усунення недоліків, вказаних в описовій частині ухвали.

У разі невиконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху у вказаний строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Відповідно до ст.353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна