справа № 691/146/21
провадження № 2/691/301/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого-судді Савенко О.М.,

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.,

з участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору Кравченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період з 29 грудня 2003 року по 13 серпня 2012 року перебувала у зереєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 19 травня 2015 року. Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2012 року, яке набрало законної сили 13 серпня 2012 року, шлюб із відповідачем ОСОБА_4 було розірвано, прізвище після розірвання залишила - ОСОБА_5 . Від шлюбу із відповідачем мають трьох дочок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим 11 серпня 2004 року виконавчим комітетом Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №9; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим 11 серпня 2004 року виконавчим комітетом Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №9; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , виданим 21 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області, актовий запис №12. Дочки досить тривалий час, а саме з моменту розірвання шлюбу проживають з нею за адресою місця реєстрації, у будинку її батьків та перебувають на повному її утриманні. Відвідують школу, добре навчаються, всім забезпечені, виховані та охайні, що відповідно підтверджується характеристиками. Відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично з 2012 року проживає окремо, у домоволодінні, яке належить їй праві власності в АДРЕСА_1 та знаходиться по сусідству з будинком, в якому проживає вона з дочками, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради про склад сім`ї від 10 грудня 2020 року №5035. Відповідач ОСОБА_4 , 06 лютого 2011 року, при падінні з висоти першого поверху, отримав спіральну травму з пошкодженням 5-6 хребців та спиного мозку, внаслідок чого 04 квітня 2011 року отримав першу групу інвалідності загального захворювання. Не може самостійно пересуватись, лише за допомогою інвалідного візка. Спочатку намагалась з ним жити, доглядати його, допомагати, лікувати, але з кожним днем спільне життя ставало нестерпним. Змушена була ізолювати від нього дітей і себе також, оскільки ОСОБА_4 бив, погрожував. Відтак розірвала шлюб і перейшла жити з дітьми до своїх батьків. На стягнення аліментів на утримання дітей не подавала. Не зважаючи на таку ваду, відповідач не дає їм спокійно жити, всими своїми силами і можливостями причиняє, як моральну, так і матеріальну шкоду. Доказів про те, що відповідач робить її життя з дітьми нестерпним, достатньо. Діти вже давно його бояться. Така негативна поведінка з боку батька до дочок, проявляється не тільки до колишньої сімї, а і до сусідів та жителів села Орловець. Неодноразово із надуманих підстав відповідач скаржився до поліції із заявами та повідомленнями на номер 102. Зазначене підтверджується випискою з Інформаційного порталу Національної поліції відносно фізичної особи ОСОБА_4 . Звернутись в суд з вимогою позбавлення батьківських прав, змусили наступні обставини. Дві дочки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчують 11 клас Орловецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, 2020-2021 навчального року. Обидві мають намір здобути вищу освіту за кордоном. Для виїзду на навчання за кордон (Польща) необхідно отримати дозвіл батька. Разом з дочками звернулися до відповідача з проханням надати таку згоду. Нащо він пояснив, що ніякої згоди на виїзд жодним чином не дасть і не погоджується з такою позицією, як вивчитися за кордоном. Більше того, хоче і буде вимагати, щоб дочки вивчились, працевлаштувались і сплачували аліменти на його утримання, а як вони будуть за кордоном, то такої допомоги не отримає. Відповідач, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні дочок. Жодного разу не поцікавився за які кошти утримуються його діти, чи достатньо їх. Всі питання щодо виховання дочок вирішуються нею самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Він, як батько, ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Факт такого невиконання із боку батька батьківських обов`язків, а саме - свідома і навмисна відсутність турботи про розвиток дітей, ігнорування їх потреб, і створення перешкод у правах дітей на здобуття освіти, а саме не надання добровільної згоди на виїзд за кордон, показує його особисте ставлення до дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а також порушення прав та інтересів самих дітей. Зважаючи на таку поведінку батька, як мати звернулася до місцевого органу опіки та піклування органу Служби у справах дітей Городищенської РДА Черкаської області з питанням про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, що і стало підставою звернутися з позовною заявою в суд.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити, вказавши, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не забезпечує належні умови їх проживання, не проявляє жодного інтересу до них та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Аліменти на утримання дітей просили не стягувати, остільки позивач обізнана в цій частині із обсягом своїх прав та не бажає їх реалізації.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №171 від 20 травня 2021 року, №058 від 24 травня 2021 року, №690 від 02 червня 2021 року та розміщення оголошень про виклик до суду 04 березня 2021 року, 23 березня 2021 року, 19 травня 2021 року, 27 травня 2021 року, 15 червня 2021 року, 29 червня 2021 року, на офіційному веб-сайті Городищенського районного суду Черкаської області, у судові засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити виключно в інтересах дітей, остільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків є недопустимим.

Неявка відповідача не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона повідомлена вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду і слухає справу у його відсутність.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши позивача, представника, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, враховуючи належне повідомлення відповідача, дослідивши докази у справі вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини, покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським Судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. ст. 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто здійснювати батьківські права, які не можуть суперечити інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, і один із видів відповідальності, передбачений ст. 164 СК України - позбавлення батьківських прав. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками - п. 16 вищенаведеної постанови.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Із досліджених судом доказів вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 19 травня 2015 року (а.с.12). Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2012 року, шлюб між сторонами розірваний, неповнолітніх дітей залишено проживати біля матері, позивача у справі (а.с.13). Згідно свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 , Серії НОМЕР_2 , Серії НОМЕР_3 позивач та відповідач є батьками: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14,21). У довідках про реєстрацію місця проживання особи від 03 грудня 2019 року №104, №105, №106, неповнолітні ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16,19), що підтверджується і довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 10 грудня 2020 року №5035 (а.с.28). Згідно характеристик ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , навчаються в Орловецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Городищенської районної ради Черкаської області, неповнолітні діти характеризуються з позитивної сторонни (а.с.24-26). У вказаних характеристиках зазначено, що їх мати ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дітей, завжди перебуває на зв`язку, допомагає у вирішенні різних питань, сприяє навчально-виховному процессу, в той час, як батько ОСОБА_4 жодного разу не цікавився навчанням своїх дітей, не виходив на зв`язок з класним керівником та вчителями (а.с.24-26). Відповідач по справі ОСОБА_4 є інвалідом першої групи загального захворювання, що підтверджується виписками з історії хвороб (а.с.29-32). За змістом письмових пояснень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у матеріалах справи, відповідач ОСОБА_4 , неодноразово погрожував позивачу та дітям, провокує на конфліктні ситуації, із сусідами не доброзичливий, про що позивач повідомила і в судовому засіданні (а.с.33-38,41). Згідно довідки-характеристики виконавчого комітету Городищенської міської ради від 10 грудня 2020 року №857-02/18, позивач характеризується позитивно (а.с.40). З Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 14 червня 2021 року №770/01-02-24, слід вбачати, що на Комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у відношенні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки батько жодного покладених законом обов`язків, не виконує, повністю самоусунувся від виховання дітей, не спілкується з ними, не займається їх викхованням, не цікавиться станом здоров`я, не турбується про фізичний та духовний розвиток, не надає будь-якої матеріальної допомоги, не цікавиться фізичним і моральним розвитком, не забезпечує необхідного харчування, лікування. Старші діти стоять на порозі самостійного життя, але батько не проявляє заінтересованості в їх долі, його не цікавить а ні навчання в школі, ні те, чим вони будуть займатися по її закінченні, ні фізичний та моральний стан. Маючи вади здоров`я, турбується лише про своє матеріальне забезпечення від дітей. На даний час самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, переклавши їх повністю на матір дітей. Виходячи з наведеного, орган опіки та піклування, керуючись ч.1 ст.164 СК України, враховуючи рішення Комісії, вважає доцільним, виключно в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по причині невиконання ним батьківських обов`язків (а.с.89-92).

Суд, при прийнятті рішення, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини, у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини та водночас нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими, що і зазначено в п.79 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (заява № 35991/04).

У судовому засіданні встановлено, що відповідач долею дітей не цікавиться, участі у вихованні не приймає, свої батьківські обов`язки не виконує, матеріально дітям не допомагає. Зі сторони відповідача, доказів на спростування наведеного суду не було надано, що підтверджує про відсутність інтересу до дітей та небажання займатися їх вихованням.

Оцінивши подані суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що є підставою позбавлення батьківських прав та задоволення позовних вимог.

Позов підтверджується: копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 19 травня 2015 року; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2012 року; копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 , Серії НОМЕР_2 , Серії НОМЕР_3 ; копіями довідок про реєстрацію місця проживання осіб від 03 грудня 2019 року №104, №105, №106; копією довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 10 грудня 2020 року №5035; копіями характеристик ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ; копіями виписок з історії хвороб ОСОБА_4 ; копіями письмових пояснень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; копією довідки-характеристики виконавчого комітету Городищенської міської ради від 10 грудня 2020 року №857-02/18; Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 14 червня 2021 року №770/01-02-24.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 164 - 167, 169 СК України, суд,-

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про позбавлення батьківських прав- задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 стосовно неповнолітніх дітей : ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити відповідачу, ОСОБА_4 , що у відповідності до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Копію рішення суду направити відповідачу, для відому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Суддя О. М. Савенко