ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/351/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №710/1728/20 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

третя особа: Шполянська державна нотаріальна контора;

особа, яка подає апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування,

в с т а н о в и в:

17 грудня 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» звернулось до Шполянського районного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що відповідно до укладеного договору № 1045-Ш/ФО від 26 липня 2019 року ОСОБА_2 отримав кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,0 % річних від суми кредиту. Згідно п. 1.6 кредит надано строком на 12 календарних місяців з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 року.

ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору

У зв`язку із цим ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» звернулось до Шполянського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , СТОВ «Агроспілка», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (справа № 710/1367/20). Одночасно з позовом позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

12 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_2 здійснив відчуження будинку, загальною площею 70,6 кв.м., земельної ділянки площею 0,1000 гектара, земельної ділянки площею 0,0386 гектара, що розташовані в АДРЕСА_1 , на користь свого сина ОСОБА_3 , шляхом укладення договорів дарування за №1404, 1405, 1406, що посвідчені Шполянською державною нотаріальною конторою.

Заявник вважає, що невжиття судом 29 жовтня 2020 року у вказаній справі заходів забезпечення позову надало відповідачу можливість відчужити належне йому майно і як наслідок уникнути відповідальності за невиконання зобов`язання по кредитному договору № 1045-Ш/ФО від 26 липня 2019 року.

Вказує, що ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» має намір у термін, визначений законом, пред`явити до суду позов про визнання недійсними договорів дарування належного ОСОБА_3 майна та вважає, що слід вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на вказане майно, оскільки відповідач може і надалі продовжувати приховувати своє майно, що утруднить виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- будинок, загальною площею 70,6 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності;

- земельну ділянку площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :01:002:0284, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності;

- земельну ділянки площею 0,0386 гектара, кадастровий номер :01:002:0287, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх вимог, за допомогою яких суд мав би змогу пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надав доказів того, що відповідач може розпорядитись майном, що в майбутньому ускладнить виконання рішення суду.

Суд зазначив, що згідно із даними єдиного державного реєстру судових рішень, відчуження власного майна ОСОБА_2 відбулось 12 листопада 2020 року, тобто до відкриття провадження у справі № 710/1367/20, що спростовує твердження позивача щодо недобросовісної поведінки відповідача, направленої на невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також суд вказав, що у заяві ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» зазначено, що Товариство уклало кредитний договір на споживчі цілі з ОСОБА_2 , тобто, кредитні зобов`язання виникли між ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_2 , однак, просить накласти арешт на майно ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» подало апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал».

В апеляційній скарзі крім обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, вказує, що в разі задоволення позову реалізувати рішення суду позивач не зможе, так як у разі відчуження майна за спірними договорами третім особам відповідач позбавить позивача права скасувати державну реєстрацію спірних договорів та повернути у приватну власність нерухоме майно ОСОБА_2 .

Зазначає, що оскаржувана ухвала змушує позивача (в разі недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_3 ) оскаржувати наступні правочини, що значно утруднить захист його прав.

Представник ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року.

У відзиві вказує, що подаючи заяву про забезпечення позову у даній справі, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» фактично не доводить, а припускає порушення своїх прав у майбутньому.

Вважає, що відсутні будь-які обставини стверджувати щодо недобросовісності дій ОСОБА_2 відносно ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» під час укладення спірних договорів дарування, та відповідно відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що заявником не надано доказів, що відповідач може розпорядитись майном та це в майбутньому ускладнить виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду, оскільки заявником надано докази того, що відповідачем вже було відчужене належне йому нерухоме майно після звернення позивача із позовом та заявою про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_2 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту (справа № 710/1367/20).

Так, ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року у вказаній справі було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову.

З ухвали вбачається, що 28 жовтня 2020 року Товариство звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту та просило суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_2 , зокрема: будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ; будинок по АДРЕСА_1 .

12 листопада 2020 року ОСОБА_2 на підставі договорів дарування відчужив ОСОБА_3 : житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0284, площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0287, площею 0,0386 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 10-18).

З наведеного вбачається, що після пред`явлення позивачем позову до суду про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, у тому числі, із відповідача ОСОБА_2 , останній здійснив відчуження належного йому нерухомого майна

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що оскільки відчуження майна відбулось до відкриття провадження у справі № 710/1367/20 30 листопада 2020 року, поведінка відповідача не є недобросовісною.

Так, ухвала про відмову в забезпеченні позову була постановлена 29 жовтня 2020 року, що свідчить про обізнаність відповідачів про пред`явлення позивачем позову та намір забезпечити виконання можливого рішення шляхом накладення арешту на належне їм майно.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову у справі, що переглядається, ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» вказувало, що має намір пред`явити позов до суду про визнання недійсними договорів дарування зазначеного вище нерухомого майна.

Під час апеляційного розгляду представник заявника пояснив, що вказаний позов уже подано до суду та відкрито провадження у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність застосування у даній справі заходів забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення, що відповідачі можуть продовжити дії з відчуження нерухомого майна.

Визначений заявником вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно колегія суддів вважає спів мірним заявленим позовним вимогам.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на нерухоме майно до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачів.

За таких обставин, встановивши, що між сторонами існує спір щодо недійсності правочинів з нерухомим майном, а саме договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, тобто предметом позову, з яким звернувся заявник, є вимога про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, а також те, що невжиття обраних заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача як у справі про визнання договорів дарування недійсними, та як наслідок, у справі про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, апеляційний суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити та накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» слід задовольнити, ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно, належне відповідачу ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» задовольнити.

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року скасувати та прийняти нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- будинок, загальною площею 70,6 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності;

- земельну ділянку площею 0,1000 гектара, кадастровий номер :01:002:0284, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності;

- земельну ділянки площею 0,0386 гектара, кадастровий номер :01:002:0287, яка розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді

Повний текст постанови складений 08 квітня 2021 року