Провадження № 2-з/638/391/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Рижикової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до його подачі, в якій просить заборонити Міністерству економіки України (адреса; 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 12/2, код ЄДРПОУ - 37508596) вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно власника та статусу знаку для товарів і послуг «Lara Schon Phytologic Research» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 і здійснювати публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» до набрання рішенням суду по даній справі законної сили, заборонити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг «Lara Schon Phytologic Research» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 та заборонити ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), як фізичній особі, так і фізичній особі-підприємцю, передавати третім особам дозвіл на використання торгівельної марки «Lara Schon Phytologic Research».

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що вона з 2010 року розпочала здійснення розроблення власної серії фармацевтичних препаратів косметологічного направлення з метою їх подальшого розповсюдження під своїм брендом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (укр. Лapa Шоен). В 2014 році на її замовлення здійснено розроблення дизайну фірмового логотипу торгівельної марки «Lara Schon», підтвердженням чого є відповідний договір від 13.10.2014 року та акт виконаних робіт. 17 грудня 2015 року між нею, як замовником, та ОСОБА_4 , як виконавцем, укладено договір №2 про розробку дизайну та фірмового логотипу торгової марки. Відповідно до пункту 1 вказаного договору виконавець зобов`язується за дорученням замовника розробити елементи фірмового стилю торгової марки «Лара Шоен Фітолоджик Ресерч» («Lara Schon Phytologic Research») замовника. Вказаний договір виконано виконавцем та розроблену вказану торгівельну марку (знак товару). Крім того, її донькою ОСОБА_5 , як суб`єктом господарської діяльності - фізичною особою-підприємцем в 2015 році отримано від Міністерства економічного розвитку і торгівлі України сертифікат відповідності на продукцію, яка вироблялася та реалізовувалася під брендом «Lara Schon» із фірмового логотипу. В подальшому син ОСОБА_2 на її прохання 28.09.2016 року звернувся до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» з метою отримання свідоцтва на торгівельну марку (знак для товарів і послуг) «Lara Schon» Phytologic Research. Однак, ОСОБА_2 отримав свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 зареєстроване в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.02.2019 року на своє ім`я, про що вона не знала та повноважень на таку реєстрацію йому не надавала. Тобто, на її думку, ОСОБА_2 , шляхом оману, скориставшись довірливими відносинами, зареєстрував на своє ім`я торгівельну марку «Lara Schon Phytologic Research» з метою самостійного здійснення розповсюдження косметичних засобів під вказаним брендом вже без її участі. Тобто ОСОБА_2 навмисно здійснено реєстрацію торгової марки з метою розповсюдження саме косметичних препаратів на підставі вже раніше існуючого, але незареєстрованого автором бренда «Lara Schon Phytologic Research», чим грубо порушив її право на авторство даного бренду/логотипу. Також, їй стало відомо, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено ліцензійний договір від 10.02.2021 року про надання останній виключної ліцензії на право на використання торговельної марки «Lara Schon Phytologic Research» на безоплатній основі до 10.02.2024 року. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського МНО Верповською О.Ю., зареєстровано в реєстрі за №699. Таким чином, на даний момент під логотипом аналогічним розробленому позивачем, здійснює виготовлення та розповсюдження косметичних препаратів із назвою «Lara Schon Phytologic Research» громадянка ОСОБА_3 . Вважає, що свідоцтво на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 зареєстроване в державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 25.02.2019 року підлягає скасуванню, а ліцензійний договір від 10.02.2021 року про надання виключної ліцензії на право на використання торговельної марки «Lara Schon» Phytologic Research на безоплатній основі до 10.02.2024 року підлягає визнанню недійсним.

Що стосується обґрунтування підстав забезпечення вказала мету звернутися до суду із позовом про дострокове припинення дії свідоцтва № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг на підставі вищевикладених обставин. Рішення за таким позовом стосуватиметься прав та охоронюваних законом інтересів власника даного свідоцтва, а його виконання полягатиме в достроковому припиненні чинності вказаного свідоцтва шляхом внесення відомостей про його припинення до Державного реєстру свідоцтва України на знаки для товарів і послуг. Виконання такого рішення є можливим, якщо власником даного свідоцтва на момент вирішення спору та прийняття рішення з набуттям ним законної сили та на момент його виконання залишатиметься одна й та сама особа. Однак, власник свідоцтва за час між поданням позовом та виконанням відповідного рішення може змінитися, що утруднить або унеможливить виконання даного рішення у випадку задоволення позовних вимог. Ускладнення або унеможливлення виконання такого рішення полягатиме у необхідності заміни відповідної сторони правонаступником. Отже, ініціювання даного спору позивачем пов`язане з достроковим припиненням дії свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів, стосуватиметься прав і охоронюваних законом інтересів власника даного свідоцтва. Ухвалене судом рішення, у разі задоволення позову, зачепить інтерес позивача, а його виконання полягатиме у достроковому припиненні чинності вказаного свідоцтва шляхом внесення відповідних відомостей про його припинення до державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів та послуг.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Згідно постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 року у справі № 308/8567/20 завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа (частина перша статті 152 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (частина перша статті 153 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі (частина тринадцята статті 158 ЦПК України)

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Оцінивши наведені обставини, підтверджені доказами позивача, вид забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного майна є співмірним з позовними вимогами, при цьому не порушують справедливе співвідношення негативних наслідків від вжиття заходу забезпечення з наслідками при задоволенню позову або у його відмові.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд вважає, що права відповідачів та третіх осіб порушені, у зв`язку із застосування заходів забезпечення позову, не будуть.

Як роз`яснено в постанові № 9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З урахуванням вказаних обставин, можна дійти висновку, що між сторонами дійсно наявний спір, заява про забезпечення позову стосується предмета судового дослідження обраний вид забезпечення позову відповідає вимогам процесуального законодавства, а також не перешкоджатиме господарській діяльності третім особам, відтак заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 Постанови ПВС України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Міністерству економіки України (адреса; 01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 12/2, код ЄДРПОУ - 37508596) вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно власника та статусу знаку для товарів і послуг «Lara Schon Phytologic Research» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 і здійснювати публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» до набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

Заборонити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) здійснювати будь-які дії з передачі іншим особам повністю чи частково виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг «Lara Schon Phytologic Research» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 .

Заборонити ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), як фізичній особі, так і фізичній особі-підприємцю, передавати третім особам дозвіл на використання торгівельної марки «Lara Schon Phytologic Research».

Копію ухвали направити для відома та виконання сторонам у справі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ); ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ); ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (01601, м. Київ, вул. Глазунова, 1); Міністерство економіки України (01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2); ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова на протязі п?ятнадцяти днів з моменту проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий