Справа № 302/158/20
Номер рядка звіту 15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

25.03.2021 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

представник позивача - адвокат Микулін М.М.,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Колотуха І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт. Міжгір`я справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні дорогою до житлового будинку в АДРЕСА_1 , шляхом перенесення огорожі довжиною 23,4 м із забезпеченням ширини дороги 4 м,-

В С Т А Н О В И В:

17.02.2020 в суд подано зазначений позов з таким обґрунтуванням вимог.

Позивач зазначила, що мешкає з чоловіком в будинку АДРЕСА_1 . У 1995 році подружжя отримало дозвіл на забудову земельної ділянки. У будівельному паспорті зазначено під`їзну дорогу. Суміжний користувач земельної ділянки відповідач ОСОБА_1 чинить перешкоди в належному користуванні земельною ділянкою позивача, а саме: звузила дорогу, перенесла огорожу по всій довжині дороги, зменшивши ширину в кількох місцях з 4 м до 3 м, 2.7 м. 2,5 м., 2 м на вході (в`їзді ) до земельної ділянки позивача. Цей спір розглядався Син. Полянською сільською радою, яка обмежилася складанням акта в 2006 році, що не вирішило питання. Позивач покликається на застосування положень статей 152,153, 78, 90, 212 ЗК України , 15.16 , 387 ЦК України.

У справі винесено такі процесуальні рішення :

- Згідно ухвали від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі і призначено підготовчий судовий розгляд ;

- Згідно ухвали від 29.07.2020 залучено до участі в справі керівника житлово-комунального господарства,містобудування, архітектури, інфраструктури, енергетики та захисту довкілля Міжгірської РДА Маркович В.А. для надання письмового висновку з питань дотримання стандартів і норм сторонами щодо забудови земельних ділянок і облаштування і використання під`їзної дороги до дворогосподарств;

- Згідно ухвали від 07.09.2020 закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до розгляду по суті.

У справу подано такі процесуальні заяви сторін :

- 04.06.2020 стороною відповідача про закриття цивільного провадження з посиланням на ухвалення Міжгірським районним судом Закарпатської області рішення від 11.10.2006 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні дорогою, яке набрало законної сили 24.10.2006;

- 21.08.2020 стороною відповідача про застосування строків позовної давності.

Сторони не скористались правом надання в справу відзиву на позовну заяву і відповіді на відзив.

Оцінивши зміст позовних вимог, подані в справу сторонами докази, позицію Син. Полянської сільської ради, пояснення і висновки посадової особи органу містобудування, доводи представників сторін, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Це право власності виникло на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 05.09.2007 № 14, яке видано на підставі рішення виконкому Син. Полянської сільської ради № 25 від 02.08.2007. Державна реєстрація цього об`єкта нерухомого майна здійснена КП Міжгірське БТІ 05.09.2007 реєстраційний номер 20171704. ОСОБА_2 зареєстрована і проживає з чоловіком у зазначеному житловому будинку.

Право власності чи користування на земельну ділянку, яка обслуговує зазначений житловий будинок і господарські будівлі, не зареєстровано. Згідно з рішенням Син. Полянської сільської ради № 93 від 14.06.2007 ОСОБА_2 передано у власність безоплатно земельну ділянку розміром 0,03 га в селі Син. Поляна в урочищі В.Кінець для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Цим же рішенням дозволено ОСОБА_2 замовити в землевпорядній організації виготовлення технічної документації та державного акту на право приватної власності на землю. Зазначене рішення в цій частині позивачем не виконано.

ОСОБА_1 проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок збудований в кінці 70- х років ХХ століття на підставі дозволу ,виданого рішенням виконкому Міжгірської районної ради депутатів трудящих № 872 від 25.10.1972 і проекту забудови земельної ділянки, який погоджений головним інженером землевпорядником районного управління сільського господарства і районним архітектором. Згідно зазначено проекту (плану ділянки) до житлового будинку з вулиці (автодороги) відведено під`їзну дорогу довжиною 23,4 м і шириною 4 м. Земельну ділянку, яка обслуговує житловий будинок і господарську будівлю (хлів), передано ОСОБА_5 (покійному чоловікові ОСОБА_6 ) і приватну власність згідно державного акта серія ІІ -ЗК № 001157.

Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.10.2006 (справа № 2-410/2006) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні дорогою у зв`язку із звуженням ширини дороги з 4м до 2 м.

У 2019 році ОСОБА_2 звернулась до Син . Полянської сільської ради із заявою вирішити питання під`їзної дороги до її житлового будинку у зв`язку з тим, що ширина раніше існуючої дороги з вулиці вздовж земельної ділянки ОСОБА_6 фактично звужена, а тому вона має обмежений доступ до свого житлового будинку і земельної ділянки.

06.12.2019, 30.12.2019 сільський голова села Син. Поляна повідомив ОСОБА_2 письмово про те, що її чоловік ОСОБА_4 погодив межі земельної ділянки в технічній документації на забудову житлового будинку ОСОБА_5 , а також повідомив про те, що сусідів ОСОБА_8 попереджено щодо перешкоджання користування дорогою та роз`яснено відповідальність.

З план-схеми розміщення земельних ділянок і житлових будинків та господарських споруд,складеної землевпорядником Син. Полянської сільської ради станом на час розгляду справи по суті видно що житлові будинки, господарські будівлі (хліви) і земельні ділянки, що їх обслуговують, які належать сторонам, знаходяться поряд і є суміжними. До цих будинків і споруд з автодороги наявна дорога (під`їзд-прохід) довжиною 23,4 м, шириною від 4 м до 2 м на вході до земельної ділянки позивача. Ця дорога межує із земельною ділянкою відповідача, на якій знаходиться житловий будинок і земельною ділянкою позивача, на які знаходиться хлів.

Встановлені обставини не оспорюються, тобто визнані сторонами та підтверджені документами , які подані в справу сторонами.

Обґрунтування висновку суду та прийнятого рішення.

Суд вважає , що позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 152 ч.1 і ч.2 ЗК України передбачено:

-держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю;

- власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.3 п. д статті 152 ЗК України захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється , зокрема застосуванням інших заходів , передбачених законом ,способів.

У відповідності до статті 153 ч.1 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Статтею 98 ЗК України передбачено зміст права земельного сервітуту.

Згідно з статтею 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту у виді проходу та проїзду на велосипеді, проїзду на транспортному засобі по наявному шляху ,іншого виду земельного сервітуту сервітуту.

Із змісту позовних вимог і доводів сторони позивача видно, що позивач по суті вимагає розширити існуючий проїзд (дорогу) шляхом перенесення огорожі земельної ділянки відповідача вглиб, тобто обмежити право власності позивача, що призведе до реального зменшення земельної ділянки позивача. Натомість позивач не ставить питання розширення під`їзної дороги за рахунок земельної ділянки, якою він фактично користується, зокрема на якій розміщено хлів позивача.

Згідно письмового висновку і пояснень спеціаліста з питань міст обування та архітектури ОСОБА_9 в судовому засіданні , залученого судом з ініціативи сторони позивача, - забудови земельних ділянок сторін та під`їзна дорога до них склались історично близько 40-50 років тому. Натомість позивач ОСОБА_2 не оформила правоустановчі документи на земельну ділянку, яка обслуговує житловий будинок і хлів. Спеціаліст роз`яснив, що для забезпечення ширини під`їзної дороги розміром 4 м по всій довжині необхідно змістити огорожу земельної ділянки з межі вглиб земельної ділянки відповідача або ж знести (перемістити) хлів позивача на земельній ділянці, що його обслуговує.

З матеріалів справи та пояснень колишнього сільського голови Син.Полянської сільської ради видно, що зазначена рада не приймала рішення щодо встановлення дороги до земельних ділянок сторін та їх житлових будинків, не визначала параметрів такої дороги своїм рішенням, а виконавчий орган ради рекомендував сторонам вирішити питання за правилами добросусідства та взаємних уступок.

Статтями 91, 96 ЗК України передбачено обов`язок землевласника і землекористувача не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок і землекористувачів та дотримуватись правил добросусідства і виконувати обмеження, пов`язані із встановленням сервітутів.

Згідно з обставинами, встановленими рішенням Міжгірського районного суду від 11.10.2006 та обґрунтуванням цього рішення, позивачу та її чоловікові відмовлено в задоволенні позову до відповідача і її покійного чоловіка у зв`язку з тим, що на час розгляду зазначеної справи жодна із сторін не оформила права власності чи користування на земельні ділянки та житлові будинки і господарські споруди. Отже, це рішення ґрунтувалось на відмінних підставах від розглядуваної справи. Тому суд відхилив клопотання сторони відповідача про закриття цивільного провадження на підставі статті 255 ч.1 п. 3 ЦПК України.

Натомість з часу постановлення зазначеного рішення суду позивач оформила право власності тільки на житловий будинок і господарські будівлі, а сторона відповідача - на земельну ділянку , яка обслуговує житловий будинок. Отже, обидві сторони не вжили заходів для належного оформлення своїх майнових прав.

З огляду на викладене суд вважає, що позивач не довів суду належними і допустимими доказами свої позовні вимоги та обрав не належний спосіб захисту свого права, а сторона відповідача послідовними запереченнями та обґрунтуванням позиції і поданими доказами спростувала позовні вимоги.

Судові витрати у справі у виді судового збору, який сплачений позивачем за подання позову слід розподілити так.

Позивач помилково оплатила позов судовим збором у сумі 840 грн. 80 коп., бо вона є особою з інвалідністю ІІ групи, про що подано підтвердження в справу відповідним документом. Згідно з статтею 5 ч. 1 п.9 закону «Про судовий збір» особи з інвалідністю другої групи звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях. Отже, ці судові витрати слід повернути слід повернути позивачу з державного бюджету в установленому законом порядку.

Керуючись статтями 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Повернути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (інд. код НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету судові витрати у виді судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 31.03.2021 року.

Суддя: В. П. Кривка