Справа № 513/1216/19
Провадження № 2/513/1/21
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретарів судового засідання Златіної О.І., Фабрикатор Н.В., представника позивача адвоката Реу Р.В., представника відповідача адвоката Манової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата цивільну справу за позовом адвоката Реу Руслана Васильовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 в особі адвоката Реу Р.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього 407989,43 гривні відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка трапилась 01.01.2019 року за участю відповідача, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 10 січня 2019 року приблизно о 05 годині 00 хвилин по вулиці Троїцькій в с. Зоря Саратського району Одеської області на 121 км автошляху Одеса - Рені відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Opel Vectra" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , порушив п. 12.1, 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Тоyotа Hilux", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , який в свою чергу штовхнув автомобіль марки "Gееlу" реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно звіту про оцінку автомобіля № 43/03-18 від 07 березня 2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 368307,84 грн., величина втрати товарної вартості - 31515,82 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу складає 399823,65 грн. (368307,84 грн. + 31515,82 грн.).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ № 7025129 від 01.12.2018 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Страховій компанії "Альфа-Гарант", тому позивач звернувся за виплатою страхового відшкодування до вказаної страхової компанії. Проте, було встановлено, що зазначений поліс є підробленим, так як згідно інформації електронної бази МТСБУ, вказаний бланк поліса виданий СК ПрАТ "Євроінс України".

Представник позивача зазначає, що підлягають відшкодуванню й витрати на оцінку транспортного засобу в сумі 2500 гривень, витрати на транспортування пошкодженого транспортного засобу в сумі 5665,78 гривень, а також судові витрати по справі у розмірі 10580 гривень, з яких 4080 грн.- судовий збір, 6000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу та додатково 500 грн. за участь в кожному судовому засіданні представника позивача.

Ухвалою Саратського районного суду від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с.50).

Ухвалою суду від 22 січня 2020 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.57).

Представник позивача адвокат Реу Р.В. в судовому засіданні позов підтримав, в додаткових поясненнях зазначив, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача 01 січня 2019 року, було пошкоджено автомобіль позивача марки "Тоyotа Hilux" державний знак НОМЕР_2 , та позивачем було витрачено на ремонт автомобіля наступні кошти: придбання запасних частин - 366567,30 гривень, відновлювальний ремонт транспортного засобу - 137434,45 гривень, на виконання оціночного висновку пошкодженого транспортного засобу - 2500 гривень, на транспортування транспортного засобу до Харківської області - 3168,78 гривень, а всього на загальну суму - 509670,53 грн. МТСБУ сплатило позивачеві 100000 гривень, а тому залишок складає 409670,53 гривень (509 670,53 грн. - 100000,00 грн.).

Враховуючи, що сума матеріальних збитків, які поніс позивач, перевищує суму, яка визначена у висновку оцінювача - 399823,65 грн, а також те, що МТСБУ сплатило позивачу 100000 грн, представник позивача остаточно просив стягнути з відповідача 299823,65 грн. - вартість матеріального збитку, 2500 грн. - витрати за надання акту оцінки, 3168,78 гривень - витрати на транспортування транспортного засобу за місцем мешкання позивача у Харківську область, а всього на загальну суму - 305492,43 гривні, судові витрати по справі покласти на відповідача (а.с.228-228).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Манова І.М. позов не визнала, посилаючись на те, що МТСБУ виплатило позивачу 100000 гривень, що є достатнім для відшкодування всіх витрат позивача, пов`язаних з ремонтом пошкодженого автомобіля.

В судове засідання 24 березня 2021 року не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволені позову просила відмовити (а.с. 225).

Вислухавши представника позивача, заперечення представника відповідача Манової І.М. , дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 14 березня 2019 року, яка набрала законної сили 25 березня 2019 року, встановлено, що 01 січня 2019 року о 05 годині 00 хвилин по вулиці Троїцькій в с. Зоря Саратського області Одеської області на 121 км автошляху Одеса-Рені, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Opel Vectra" реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , порушив п. 12.1, 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілем марки "Тоyotа Hilux" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в свою чергу штовхнув автомобіль марки "Geely" реєстраційний номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.10-11).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "Тоyotа Hilux" реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.8-9).

На момент ДТП цивільно- правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 не була застрахована, тому позивач ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту № 034/М/2019 від 05 березня 2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ "Незалежна експертна компанія", вартість автомобіля марки "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату ДТП складає 975552,18 гривні; вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Toyota Hilux", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу (без ПДВ) складає 157088, 61 грн (а.с. 122-154).

З платіжного доручення № 9663988 від 07 червня 2019 року вбачається, що МТСБУ виплатило ОСОБА_1 регламентну виплату по автомобілю "Тоyotа Hilux" реєстраційний знак НОМЕР_2 в розмірі 100000 гривень (а.с.103).

Відповідно до частин першої і другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на МТСБУ у межах, встановлених цим Законом.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, МТСБУ відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання регламентної виплати може вимагати від МТСБУ виплати у розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди").

Враховуючи викладене, з відповідача, винного у ДТП, належить стягнути різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і відшкодуванням, виплаченим МТСБУ у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у МТСБУ не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є більшими за страхові виплати (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 у справі № 6-691цс15).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до договору на поставку товару № 25 від 12 березня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_6 як постачальник уклала з ОСОБА_1 як покупцем договір поставки товару, вказаного у Специфікації та видаткових накладних, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату (а.с.176).

У специфікації до Договору зазначені характеристика, номенклатура й загальна вартість товару, що постачається, усього 66 найменувань запасних частин на суму 366567,30 грн.(а.с.177-178).

Квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 14.03.2019 року, № 5 від 22.03.2019 року, № 10 від 27.03.2019 року, № 18 від 02.04 2019 року підтверджують факт оплати ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_6 вартості запасних частин на загальну суму 366567,30 гривен (а.с.187).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ФОП ОСОБА_6 є роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с. 179-180).

Відповідно до акту виконаних робіт від 25 квітня 2019 року № ТД-002217 ТОВ "Автоарт ЛТД", загальна вартість ремонтних робіт склала 137434,45 грн. (а.с.188-189).

Сплачена позивачем сума за проведений ремонт у розмірі 504001,75 грн. перевищує розмір відновлювального ремонту, визначеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності НОМЕР_9, виданий 23.01.2018 року Фондом державного майна України).

Так, відповідно звіту № 43/03-18 від 06 березня 2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу становить 368307,84 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля - 31515,82 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки "Тоyotа Hilux" складає 399823,65 грн. (368307,84 грн .+ 31515,82 грн.) (а.с. 11- 33).

У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Отже, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача різниці між вартістю матеріального збитку у розмірі 399823,65 грн. та регламентною виплатою у розмірі 100000 гривень, що складає 299823,65 грн. (399823,65 грн - 100000 грн.).

Доводи представника відповідача про те, що грошові кошти у сумі 100000 грн., які позивачу сплатило МТСБУ є достатніми для відшкодування всіх витрат позивача, пов`язаних з ремонтом пошкодженого автомобіля, суд відхиляє, оскільки такі доводи у сукупності з іншими письмовими доказами не спростовують факту понесення позивачем витрат у вищевказаному розмірі.

Заперечуючи проти вартості відновлювального ремонту, представник відповідача не надав доказів на підтвердження своїх заперечень, не заявив клопотання про проведення судової експертизи.

Відповідно до акту № 29/02-19 від 29 березня 2019 року вартість робіт щодо оцінки матеріального збитку, вказаних в п.1.1. Договору становить 2500 гривень (а.с. 34). Позивачем ОСОБА_1 зазначена сума сплачена, що підтверджується квитанцією № 29/02-19 від 25.03.2019 року (а.с.35).

З квитанції від 09 січня 2019 року вбачається, що позивач сплатив СПД ОСОБА_7 за послуги евакуатора 3000 гривень (а.с.36).

Відповідно до вантажнобагажної квитанції від 10 січня 2019 року за транспортування автомобілю марки "Тоyotа Hilux" позивачем було сплачено 2249,28 гривень та за оформлення перевозки на користь АТ «Українська залізниця» сплачено 416,50 гривень. Отже, загальна сума витрат позивача на транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП (с. Зоря Саратського району Одеської області) до Харківської області складає 5665,78 грн. (а.с.37, 38).

Оскільки МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень, тому позов до ОСОБА_2 належить задовольнити частково та стягнути вартість матеріального збитку у розмірі 299823,65 гривень, витрати на оцінку транспортного засобу 2500 гривень; витрати на транспортування транспортного засобу 3168,78 гривень, а разом 305492,43 гривні.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 36 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову, застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом №3674-VІ).

Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, дійсно понесла ці витрати.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 4080 гривень, що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0..1 від 14.11.2019 року (а.с.1).

Так як позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 305492,43 гривні, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3054,92 гривні.

Згідно з нормами ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до вимог ч.3 ст.133 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 19.09.2019 року, платіжних доручень від 12.05.2020 року, 22.01.2020 року, 12.03.2020 року, 22.06.2020 року та акту прийняття-передачі наданих послуг від 20 серпня 2020 року, адвокатом Реу Р.В. надано позивачу ОСОБА_1 послуги на загальну суму 8000 гривень (а.с. 105-109).

Тому вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в сумі 8000 гривень.

Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов адвоката Реу Руслана Васильовича в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку у розмірі 299823 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот двадцять три) гривні 65 (шістдесят п`ять) копійок, витрати на оцінку транспортного засобу 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень; витрати на транспортування транспортного засобу 3168 (три тисячі сто шістдесят вісім) гривень 78 копійок, а разом 305492 (триста п`ять тисяч чотириста дев`яносто дві) гривні 43 (сорок три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 3054 (три тисячі п`ятдесят чотири) гривні 92 копійки.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 06 квітня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 29 серпня 2018 року органом 6336, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Реу Руслан Васильович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 003029 від 21.06.2017 року, видане Радою адвокатів Одеської області, місце знаходження: 68200, смт. Сарата, вул. Крістіана Вернера, 82-А, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_7 , виданий 02 березня 2018 року органом 5144, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: адвокат Манова Інна Миколаївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 003515 від 21.11.2018 року, видане Радою адвокатів Одеської області, місце знаходження: 68200, смт. Сарата, вул. Чкалова, 15, Білгород-Дністровського району Одеської області.

Суддя А. І. Бучацька