ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/195/21
провадження № 2/753/3907/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення коштів, а саме витрат зі сплати за спожиті житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 15 048 грн 87 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 (далі - позивач), ОСОБА_2 (далі - відповідач) та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках. У вказаній квартирі проживають відповідач та донька сторін ОСОБА_3 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 », із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що не проживає у спільній квартирі, проте здійснює самостійно оплату за спожиті житлово-комунальні послуги за рахунок своєї пенсії та заробітної плати, відповідачі при цьому не беруть участі у витратах на квартиру.

Починаючи з 01 вересня 2017 року позивач сплатила за житлово-комунальні послуги 45146 грн 60 коп., у зв`язку з чим вважає, що має право на зворотню вимогу (регрес) до кожного з інших співвласників. Оскільки частка кожного із співвласників у праві спільної часткової власності на квартиру становить 1/3 частину, то відповідач має сплатити позивачу 1/3 частину витрат понесених нею по сплаті житлово-комунальних послуг, що складає 15 048 грн 87 коп., з яких: за послуги з постачання та розподілу електричної енергії - 1 855 грн 31 коп., за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - 3 147 грн 66 коп., послуги з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення - 1180 грн 37 коп., послуги з централізованого водовідведення гарячої води - 303 грн. 15 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води - 2 801 грн 72 коп., послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) - 4 276 грн 50 коп., послуги з обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії - 6 грн 26 коп., послуги з обслуговування домофонної системи - 183 грн. 90 коп., послуги з поводження з побутовими відходами - 850 грн 49 коп., за телекомунікаційні послуги - 443 грн. 50 коп.

На підставі викладеного просив стягнути з відповідача 15 048 грн 87 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвалою від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказував, що, дійсно, сторони та їх донька ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . За довгі роки, між співвласниками склався такий порядок, що внесення коштів за комунальні послуги та інші послуги по утриманню спільної квартири в каси постачальників таких послуг здійснює позивач. Разом тим, відповідач надавав позивачу суму коштів необхідну для оплати житлово-комунальних послуг по утриманню вказаної квартири у розмірі 1/3 частини суми від загальної суми нарахованої постачальниками послуг, до 1 жовтня 2020 року. З жовтня 2020 року відповідач тимчасово припинив надавати позивачу кошти на утримання квартири з тих міркувань, що у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала справа про спір між сторонами пов`язаний з грошовими коштами, який на теперішній час вирішується у суді апеляційної інстанції. Щоб уникнути, в залежності від остаточного вирішення справи у суді, повернення коштів у виконавчому провадженні, а вирішити питання коштів шляхом взаємозаліку коштів в процесі оплати комунальних послуг, відповідач тимчасово зупинив оплату спожитих житлово-комунальних послуг. Стверджує, що позовні вимоги ОСОБА_1 повернути їй частину коштів за оплату житлово-комунальних послуг починаючи з 1 вересня 2017 року є надуманими і не відповідають дійсності, а задоволення позову призведе до стягнення з нього коштів, які він вже один раз надавав позивачу.

У відповіді на відзив, що надійшов до суду 22 березня 2021 року, позивач стверджує, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи та заперечення проти позовних вимог є необґрунтованими. Вказує, що твердження відповідача про відсутність спору з оплати спожитих житлово-комунальних послуг є такими, що не відповідають дійсності та не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Крім того, такі твердження відповідача спростовуються матеріалами справи. Зокрема тим, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 753/15412/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визначення порядку володіння та користування спільним майном, який був мотивований, в тому числі, тією обставиною, що відповідач не несе витирати по утриманню спірної квартири. Факт надання відповідачем будь-яких коштів на користь позивача в рахунок оплати житлово-комунальних послуг також не підтверджений. Просить позов задовольнити повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 червня 1978 року по 14 листопада 2016 року, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1 листопада 2016 року /а.с.13/.

У шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на - ОСОБА_4 (а.с.12).

Сторони та їх донька є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого 31 березня 1998 року Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької районної державної адміністрації м. Києва (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , зареєструвала шлюб 06 грудня 2016 року з ОСОБА_8 (а.с.14) та з того часу проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

У вказаній квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач та донька сторін ОСОБА_6 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5 .

З пояснень позивача убачається, що хоч вона і не проживає у спільній квартирі, однак самостійно несе витрати по її утриманню.

Згідно наданих квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 24-167) позивач сплатила за період з вересня 2017 по грудень 2020 суму коштів в розмірі 45146 грн 60 коп., у зв`язку з чим частка оплати за житлово-комунальні послуги кожного зі співвласників квартири, які користуються такими послугами, складає 1/3 та становить 15048 грн 87 коп., що також узгоджується з розрахунком, наявним в матеріалах справи (а.с. 168).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в рахунок відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги є законними та підлягають задоволенню, у звязку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в розмірі 15048 грн 87 коп.

При цьому, суд не може прийняти твердження відповідача, що у період до жовтня 2020 року він надавав позивачу кошти на утримання належної сторонам квартири, оскільки такі доводи не підтвердженні жодними належними та допустимими доказами. Крім того, твердження відповідача про відсутність між сторонами спору щодо утримання спільного майна повністю спростовуються обставинами встановленими у рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 2 травня 2019 року у справі № 753/15412/18 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визначення порядку володіння та користування спільним майном. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що однією із підстав звернення до суду з позовом було те, що відповідач ОСОБА_2 не несе витирати по утриманню спірної квартири.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 840 грн 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) кошти понесені на сплату за житлово-комунальні послуги у розмірі 15 048 (пятнадцять тисяч сорок вісім) гривень 87 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Гусак О.С.