УХВАЛА

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 642/5275/18

провадження № 61-3450св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С. Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Волторністом Сергієм Івановичем, на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Харківська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 583 404,60 грн.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ. «АБ-3» загальною площею 2941,0 кв.м. по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сульженко Ж. О. за реєстровим № 1913.

06 вересня 2017 року Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 0,2609 га по АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування житлової будівлі літ. «АБ-3», право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . За результатами обстеження складено акт згідно з яким межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі.

Відповідно до інформаційної довідки та листів Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області від 03 січня 2017 року № 19-20.08-3-9/20-17, Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 05 січня 2017 року № 42/0/25-17 речові права ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2609 по АДРЕСА_1 , на якій знаходиться нежитлова будівля літ. «АБ-3», не зареєстровані. ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2015 року по 31 серпня 2018 року не сплачувала за користування земельною ділянкою плату у встановленому законом розмірі, внаслідок чого безпідставно зберегла у себе грошові кошти в розмірі 583 404,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року позов Харківської міської ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 583 404,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач фактично користується земельною без достатніх правових підстав, хоча у нього виник обов`язок укласти договір оренди відповідної земельної ділянки. Розрахунок орендної плати здійснено Харківською міською радою з урахуванням загальної площі земельної ділянки, що фактично зайнята нежитловою будівлею. Сума, яка заявлена до стягнення, розрахована як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою для даної земельної ділянки. Таким чином, внаслідок протиправної поведінки відповідача Харківська міська рада була позбавлена можливості отримати дохід в розмірі 583 404,60 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради стягнуто судовий збір в розмірі 8 751,07 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що у зв`язку із задоволенням позову, на підставі статті 141 ЦПК України, Харківська міська рада має право на стягнення з ОСОБА_1 суми судового збору в розмірі 8 751,07 грн понесеного позивачем за подання позовної заяви.

Постановою Харківського апеляційного суду від 25 січня2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 04 вересня 2020 року - залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позову, зазначив про те, що місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини регулюються нормами статей 1212-1214 ЦК України.

01 березня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 через свого адвоката Волторніста С. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2020 року, додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 25 січня 2021 року.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 646/4546/19, від 29 січня 2019 року у справі № 922/536/18, від 11 лютого 2019 року у справі № 922/391/18, від 11 червня 2019 року у справі № 922/551/18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 922/2082/18, від 18 березня 2020 року у справі № 639/5391/18, від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 08 серпня 2019 року у справі № 922/1276/18, від 16 листопада 2019 року у справі № 922/3607/18, від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме суди першої та апеляційної інстанцій не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі і витребувано цивільну справу № 642/5275/18 з Ленінського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2021 року зазначену справу призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року справа № 646/4738/19 (провадження № 61-17197) за позовом Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів передана на розгляд Об`єднаної палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною другою статті 403 ЦПК України.

Ухвалу обґрунтовано необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 645/1040/19 (провадження № 61-19442св20), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 646/4546/19 (провадження № 61-7171св20) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року № 463/12532/18 (провадження № 61-21651св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 638/13423/18 (провадження № 61-13423св19) застосовано принципово різний підхід для вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, в яких один і той самий предмет спору, та які врегульовані одними і тими самими нормами права, що викликає необхідність усунення розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом шляхом відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Ухвалою від 01 липня 2021 року Об`єднаною палатою Верховного Суду справу № 646/4738/19 (провадження № 61-17197) за позовом Харківської місцевої прокуратури № 5 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів прийнято до розгляду.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 646/4738/19 (провадження № 61-17197).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 642/5275/18 (провадження № 61-3450св21) за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 646/4738/19 (провадження № 61-17197).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун