ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3279/21
провадження № 2/753/4893/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., з секретарем Рупак О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей у загальному розмірі 77 844 грн 50 коп. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 2 вересня 2008 було розірвано. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_4 . У 2013 році рішення Дарницького районного суду м. Києва було стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 30% від заробітної плати. Окрім аліментів відповідач відмовлявся надавати кошти на додаткові витрати на дітей, а після досягнення дітьми повноліття взагалі ухилився від їх утримання. Зазначає, що за період з березня 2018 року по грудень 2020 року позивач понесла додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 у вигляді стоматологічного лікування, оплати навчання на військовій кафедрі та магістратурі в Національному авіаційному університеті у загальному розмірі 57074 грн. у період з січня 2018 року по лютий 2021 року позивач понесла додаткові витрати на утримання дочки ОСОБА_4 у вигляді стоматологічного лікування, оплати додаткових занять з підготовки до ЗНО та оплати навчання в НАУ у загальному розмірі 98615 грн. Вказує, що відповідач в змозі нести додаткові витрати, пов`язанні зі здобуттям їх дітей освіти та понесених на лікування, а тому просить стягнути з нього половину від понесених позивачем додаткових витрат.

Ухвалою від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.

У визначений судом строк від відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вважає позов необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до норм Сімейного кодексу України додаткові витрати стягуються на неповнолітніх дітей. Можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх дітей законодавством не передбачена. Оскільки син сторін ОСОБА_3 у період проходження стоматологічного лікування досягнув повноліття та в розумінні ст. 6 СК України вже не був дитиною, тому норми ст. 185 СК України вже не можуть бути застосовані. Крім того, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки зазначені правовідносини регулюються ст. 199 СК України. Таким чином, вимоги позивач про стягнення понесених позивачем додаткових витрат на сина ОСОБА_3 не підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог щодо стягнення додаткових витрат на дочку ОСОБА_4 , то відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на стоматологічне лікування дочки не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довела, що ці витрати викликані особливими обставинами, пов`язаними з хворобою дитини, що в розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами і не надала жодних доказів того, що дочка потребувала такого лікування, та чи була реальна необхідність таких витрат. Також вважає, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що необхідності у відвідуванні дочкою занять з англійської мови та математики та того, що це було зумовлено наявністю схильності дитини та спрямовано на розвиток особливих здібностей дитини і досягнень у вказаних сферах, тому не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, а тому також не підлягають задоволенню. Що стосується оплати за навчання дочки в НАУ, то відповідач зазначив, що оскільки 1 січня 2021 дочка набула повноліття, а тому витрати на навчання мають регулюватись положеннями ст. 199 СК України. Відповідач зазначив, що після розлучення залишив спільну квартиру для проживання там колишньої дружини та дітей. Сам же не має у власності будь-якого нерухомого майна. Крім того на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24 червня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач додатково обґрунтувала необхідність здійснення нею додаткових витрат на дітей та надала додаткові докази щодо стоматологічного лікування.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 804 від 2 вересня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_4 (а.с. 12, 13).

Спільні діти сторін проживають разом з матір`ю, що не заперечується відповідачем.

У період з березня 2018 року по липень 2018 року син сторін ОСОБА_3 пройшов стоматологічне лікування загальною вартістю 7750 грн.

У період з квітня 2018 року по квітень 2019 року позивач сплачувала кошти за навчання сина на військовій кафедрі в Національному авіаційному університеті, що у загальному розмірі склало 13912 грн, а за навчання сина на магістратурі у вказаному навчальному закладі, у період з серпня 2019 року по грудень 2020 року, позивач понесла витрати у розмірі 35 412 грн.

Крім того, дочка сторін ОСОБА_4 у період з січня 2018 року по грудень 2020 року пройшла стоматологічне лікування, загальна вартість якого склала 42 420 грн.

У період з вересня 2019 року по квітень 2020 року дочка сторін відвідувала додаткові заняття з математики та англійської мови з метою підготовки до ЗНО, вартість яких склала 27195 грн.

Також, у вересні 2020 року та лютому 2021 року позивач здійснила оплату за навчання дочки у Національному авіаційному університеті по 14500 грн, тобто у загальному розмірі 29000 грн.

Понесення позивачем вказаних витрат підтверджується долученим до матеріалів справи платіжними документами (а.с. 14-48).

Крім того, факт відвідування дітьми сторін стоматолога підтверджуються доданими до відповіді на відзив довідками (а.с.82-83, 84).

Частиною 1 ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача половину додаткових витрат на дочку сторін ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Станом на проходження дочкою сторін стоматологічного лікування, відвідування додаткових занять з підготовки до ЗНО остання ще не досягла повноліття.

Відповідно до ч 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

При цьому такі кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз норми ч. 1 ст. 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

Частиною 2 ст. 185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач витратила кошти на лікування та розвиток дочки (42420 грн за лікування + 27195 грн за заняття) у сумі 69615 грн, що підтверджується чеками, квитанціями та довідками копії яких додані до матеріалів справи.

Таким чином, сума додаткових витрат понесених ОСОБА_1 на дочку ОСОБА_4 , становить 69615 грн, а відтак 1/2 частина понесених нею додаткових витрат на дитину складає 34807 грн 50 коп., які і підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дочку за навчання в Національному авіаційному університеті у розмірі 29000 грн, то суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в цій частині, оскільки встановлено що станом на 1 січня 2021 року ОСОБА_4 досягла повноліття, а тому зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Так, на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 512/4397/17.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку понесених додаткових витрат на дочку відповідач суду не надав.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дочку у розмірі 34807 грн 50 коп. суд враховує, що на його утриманні перебуває неповнолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також не надання відповідачем суду жодних доказів щодо його матеріального становища.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

З аналізу вищевказаних норм СК України слідує, що додаткові витрати стягуються на неповнолітніх дітей. Можливості стягнення додаткових витрат на повнолітніх дітей законодавством не передбачена.

Судом встановлено, що на час проходження сином сторін ОСОБА_3 стоматологічного лікування, навчання на військовій кафедрі та магістратурі у Національному авіаційному університеті він уже досягнув повноліття, а тому положення ст. 185 СК України, що передбачає стягнення додаткових витрат не можуть бути застосовані до даних правовідносин. За таких обставин вимоги позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на сина є безпідставними, а тому такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору за законом та враховуючи, що позов задоволено на 45 % (34807,5*100/77844,5), суд покладає на відповідача судовий збір у розмірі 408 грн 60 коп (908*45%).

На підставі статей 6, 185, 191, 199 Сімейного кодексу України і керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) додаткові витрати на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 34807 гривні 50 копійок.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 408 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гусак О.С.