Справа № 579/1788/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 20 березня 1999 року він є власником будинку АДРЕСА_1 . 24 березня 1999 року за вказаною адресою за його згодою зареєстрували своє місце проживання відповідачі: його колишня дружина ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_4 . В зазначеному житловому будинку також зареєстровані він, позивач, та його батько ОСОБА_5 .

Відповідачі в житловому будинку за місцем реєстрації фактично не проживають понад п`ятнадцять років, їх особисті речі в будинку відсутні, вони не допомагають сплачувати комунальні послуги, у зв`язку з чим порушуються його права як власника. Перешкод у користуванні жилим приміщенням ні він, ні інші члени сім`ї відповідачам не чинили. У позасудовому порядку вирішити питання зняття відповідачів з місця реєстрації в житловому будинку він позбавлений можливості, тому змушений звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки відповідачі перешкоджають йому у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 27).

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с. 25, 26), в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подали.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання представника позивача суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, відповідача.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 20 березня 1999 року, посвідченим державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1-468 (а.с. 9).

Відповідно до довідки, виданої ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області 29 липня 2020 року № 9344, в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10). Зазначені обставини також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 , згідно яких ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за вказаною адресою з 24.03.1999 року (а.с. 12-14).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, актовий запис № 57 від 12 серпня 2009 року(а.с. 8).

За змістом позовної заяви відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за зареєстрованим місцем проживання - в будинку АДРЕСА_1 не проживають понад п`ятнадцять років, їх особисті речі в будинку відсутні, комунальні послуги вони не сплачують.

Факт тривалого не проживання відповідачів в будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою голови вуличного комітету №16 м.Кролевець, засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 31.07.2020 року, згідно з якою ОСОБА_2 , ОСОБА_6 за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 фактично не проживають понад 15 років (а.с.11).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 фактично за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 не проживають без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користуються, участі в утриманні будинку не приймають. Поважних причин непроживання відповідачів більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачами була домовленість про збереження за останніми права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідачі оспорювали виселення зі спірного житла, зверталися до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надали суду доказів, що покинули житло проти їх справжньої волі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч.2 ст. 16 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_6 не є власниками або наймачами житла (будинку), яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя О. В. Моргун