Справа № 621/309/21
Провадження № 2/621/485/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2021 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Сорока О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду за відсутністю учасників справи справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

08.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної (майнової) та моральної шкоди, з наступними вимогами: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 36 008 грн. 25 к. в якості відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої ДТП пошкодженням транспортного засобу та 3 152 грн. 50 к. витрат на лікування; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000 грн. 00 к. в якості відшкодування моральної шкоди завданої ДТП; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1 816 грн. 00 к., сплачені за подання позову до суду.

В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2020 об 11:00 годині, перебуваючи на перехресті пров. Нахімова та вул. Гагаріна в місті Змієві Харківської області, водій ОСОБА_2 керувала автомобілем Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 та під час виїзду з другорядної дороги на головну не переконалася в безпечності маневру, не надала дорогу автомобілю Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, в зв`язку з чим сталося зіткнення транспортних засобів, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження.

Постановою слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 09.12.2020 закрито кримінальне провадження за матеріалами ЄРДР № 0000725 від 24.08.2020 відносно ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю в діях останньої ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, та направлено матеріали за фактом ДТП до суду для її притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.13.01.2021 постановою судді Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/3446/20 було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп. Постанови набрала законної сили.

Позивач є власником автомобілю Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_2 , тому його пошкодженням в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна (майнова) шкода.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП була застрахована в СК «АRX», фахівцями якої було визначено розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди на рівні 68 647, 40 грн. та 13.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та 04.02.2021 СК «АRX», на її, як власника ТЗ, користь було виплачено страхове відшкодування у сумі 32 639 грн 15 к., за виключенням суми з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та безумовної франшизи. Таким чином, невідшкодованою від ДТП (що стосується транспортного засобу) залишається матеріальна шкода в сумі 36 008 грн. 25 к.

Крім того, під час ДТП позивач отримала легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим

Знаходилася на стаціонарному лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова у період часу з 23.08.2020 по 28.08.2020. ОСОБА_1 зазначає, що за час лікування вона витрачала кошти елементарно на питну воду та їжу, потребувала сторонньої підтримки та психологічної допомоги. Відповідач у лікарню до позивача не приходила, матеріальної допомоги не пропонувала. В ході лікування ОСОБА_1 було поставлено діагноз: Закрита ЧМТ, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови та призначено відповідні ліки, які позивач придбала за власний рахунок, загальні вартість яких склала 3 152 грн 50 к. Таким чином, ОСОБА_1 стверджує, що в зв`язку з ДТП, винною у якій є відповідачка, позивач понесла витрати на лікування, хоча в іншому випадку вона таких би витрат не понесла, а тому ця сума також підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Також, окрім матеріальної шкоди, вказаним правопорушенням позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає в моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, який інтенсивно використовувався і після ДТП надовго вибув з використання, додавши позивачу додаткових проблем в зв`язку з цим та порушивши її усталений спосіб життя. Ці негативні наслідки та моральні переживання посилюються тим, що ОСОБА_2 , навіть не зважаючи на рішення суду, до теперішнього часу не те що не вибачилась перед ОСОБА_1 , а всіляко намагається не виплачувати доведену документально матеріальну шкоду. Жодних спроб відшкодувати спричинену шкоду відповідач не здійснювала, навіть не бажає зустрітись, тому позивач змушена звернутись з позовом до суду, що також буде порушувати її усталені життєві звички та зв`язки через необхідність участі у судових засіданнях тощо. Крім того, на час ДТП ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а знаходилася у салоні автомобілю в якості пасажира. За кермом знаходився її чоловік. Завдану моральну шкоду позивач оцінюю в 30 000 грн.

З вказаних підстав просила позов задовольнити.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.03.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 30.03.2021.

30.03.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 16.04.2021.

30.03.2021 до канцелярії суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. Зазначає, що позивач надає до суду не достовірну інформацію, зловживає процесуальними правами, що є не припустимим відповідно до вимог статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована полісом ЕР № 134742505 від 23.02.2020, ліміт забезпечення складає: за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн. розмір збитку нараховано у розмірі 32 639 грн 15 к. які перераховані на банківські реквізити які зазначено позивачем та надано докази на перерахування коштів у повному обсязі. Відповідач зазначає, що витрати понесені на лікування, ремонт автомобілю, також відшкодовуються страховою компанією відповідно до вимог статті 22-25, 28-29 Закону Україна «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі незгоди зі страховою виплатою позивачка має право заявити цивільний позов до страхової компанії у разі надання підтверджуючих документів на відновлення автомобілю та виплату матеріальної шкоди на лікування, моральну шкоду. Таким чином відповідач вважає, що позивач ОСОБА_1 належним чином не сформувала та не довела свої позовні вимоги.

16.04.2021 судове засідання відкладено за клопотанням позивача до 17.05.2021.

Позивач скористалась своїм процесуальним правом та 16.04.2021 надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що 23.08.2020 об 11:00 годині, на перехресті пров. Нахімова та вул. Гагаріна в місті Змієві Харківської області, сталося ДТП за участю водія ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобілю Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якого, автомобілі отримали механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження.

13.01.2021 постановою судді Зміївського районного суду Харківської області у справі № 621/3446/20 було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп. Постанови набрала законної сили.

Позивач є власником автомобілю Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_2 , тому його пошкодженням в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_2 ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна (майнова) шкода. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП була застрахована в СК «АRX», фахівцями якої було визначено розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди на рівні 68 647, 40 грн.

13.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та 04.02.2021 СК «АRX», на її, як власника ТЗ, користь було виплачено страхове відшкодування у сумі 32 639 грн 15 к., за виключенням суми з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та безумовної франшизи. Таким чином, невідшкодованою від ДТП (що стосується транспортного засобу) залишається матеріальна шкода в сумі 36 008 грн. 25 к.

Позивач зазначає, що у даному випадку, їй, як власнику транспортного засобу, спричинено матеріальні збитки на рівні 68647,40 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобілю) та вона цілком згодна з висновками СК «АRX» з приводу визначення розміру відновлювального ремонту автомобілю на рівні 68 647 грн 40 к., а відтак позивач не має наміру пред`являти позов до страхової компанії. Крім того, під час ДТП позивач отримала легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим знаходилася на стаціонарному лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова у період часу з 23.08.2020 по 28.08.2020, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого 1-е н/х відд. №15595. Також, окрім майнової шкоди, вказаним правопорушенням позивачу завдано значної моральної шкоди, яка полягає в моральних переживаннях у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, який інтенсивно використовувався і після ДТП надовго вибув з використання, додавши позивачу додаткових проблем в зв`язку з цим та порушивши її усталений спосіб життя. Ці негативні наслідки та моральні переживання посилюються тим, що ОСОБА_2 , навіть не зважаючи на рішення суду, до теперішнього часу не те що не вибачилась перед ОСОБА_1 , а всіляко намагається не виплачувати доведену документально матеріальну шкоду. Жодних спроб відшкодувати спричинену шкоду відповідач не здійснювала, навіть не бажає зустрітись, тому позивач змушена звернутись з позовом до суду, що також буде порушувати її усталені життєві звички та зв`язки через необхідність участі у судових засіданнях тощо. Крім того, на час ДТП ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, а знаходилася у салоні автомобілю в якості пасажира. За кермом знаходився її чоловік. Завдану моральну шкоду позивач оцінюю в 30 000 грн.

17.05.2020 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача до 31.05.2021.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2021 заяву представника відповідача Сороки О.О. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

31.05.2021 судове засідання відкладено до 15.06.2021.

15.06.2020 та 14.07.2021 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача.

04.08.2020 своєчасно та належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сорока О.О. надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, в задоволені позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до постанови Зміївського районного суду Харківської області від 13.01.2021 по справі № 621/3446/20 ОСОБА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Постанова набрала законної сили 26.01.2021 ( а.с. 8-9).

У вказаній постанові зазначено, що 23 серпня 2020 року, об 11:00 годині, на перехресті пров. Нахімова та вул. Гагаріна в місті Зміїв Харківської області, водій ОСОБА_2 , керувала автомобілем Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час виїзду з другорядної дороги на головну не переконалася в безпечності маневру, не надала дорогу автомобілю Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, в зв`язку з чим сталося зіткнення транспортних засобів, автомобілі отримали механічні пошкодження, а пасажир ОСОБА_1 , отримала легкі тілесні ушкодження.

Постановою слідчого СВ Зміївського ВП ГУНП в Харківській області від 09 грудня 2020 року закрито кримінальне провадження за матеріалами ЄРДР № 0000725 від 24.08.2020 року відносно ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю в діях останньої ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, матеріали направлено за фактом ДТП для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 8-9).

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власницею транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації 13.09.2011 (а.с. 10).

З Свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 виданого 01.06.1985, вбачається, що 01.06.1985 Червонодонецьким селищним ЗАЦС Харківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , актовий запис № 30, Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с. 18).

13.01.2021 ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_3 звернулася до СК «АRX», з заявою про страхове відшкодування (а.с. 11).

Відповідно заяви про страхове відшкодування поданої ОСОБА_1 13.01.2021, розрахунок страхового відшкодування по страховому випадку, який трапився 23.08.2020 за участі належного ОСОБА_1 транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснено на підставі ремонтної калькуляції 1.102.20.0 від 11.09.2020 з програмного продукту Аудатекс, без ПДВ, вартість відновлювального ремонту складає 68 647 грн 00 к., вартість страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи складає 32 639 грн 15 к. (а.с. 11)

На момент с дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки Nissan Juke, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 була застрахована в СК «АRX», що підтверджується Полісом № 134742505 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю - 260 000 грн; за шкоду, заподіяну майну - 130 000 грн.; франшиза за Договором страхування - 0,00 грн. (а. с. 35).

Відповідно до заяви про страхове відшкодування ОСОБА_1 13.01.2021 та виписки по картковому рахунку АТ «Ощадбанк» клієнта ОСОБА_1 , СК «АRX», згідно акту № АRX2703013, 25.01.2021 сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування по страховому випадку, який трапився 23.08.2020 за участі належного ОСОБА_1 транспортного засобу Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 32 639 грн 15 к.(а.с. 11, 12).

Невідшкодованою залишилася матеріальна шкода в сумі 36 008 грн. 25 к.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого 1-е н/х № 15595 від 28.08.2020, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 23 серпня 2020 року по 28 серпня 2020 року в Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої м`яких тканин, гіпертонічна хвороба. За час надходження в стаціонарі хвора придбала ліки за власний рахунок. Виписана для подальшого лікування у невропатолога за місцем проживання (а.с. 13-14).

Крім того, на підтвердження позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на лікування позивачем надано чеки не придбання медичних препаратів на загальну суму 3 152 грн 50 к. (а.с. 15-17).

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1,2 статті 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини (п. 2).

У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Суд дійшов висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяно матеріальну шкоду у виді пошкодження транспортного засобу та позивачем доведено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач поніс витрати на лікування, а відтак його позов в частині невідшкодованої матеріальної шкоди та стягнення з відповідача затрат на лікування підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розмір невідшкодованих витрат на відновлення транспортного засобу підтверджено належними та допустимими доказами та становить 36 008 грн. 25 к.

Розмір витрат на лікування підтверджено належними та допустимими доказами та становить 3 152 грн. 50 к.

До посилань відповідача у відзиві на незаконність, необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а також посилання на зловживання позивача свої правами суд ставиться критично.

Належних та допустимих доказів того, що розмір спричиненої позивачу майнової шкоди є іншим, аніж той, що він вказує, відповідачем та її представником суду не надано, а тому доводи відповідача та її представника ґрунтуються на припущеннях, що не може бути враховано судом відповідно до частини 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Щодо вимог позову в частині відшкодування моральної шкоди на користь позивача суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер та ступінь діяння особи, яка заподіяла шкоду, факт порушення прав позивача, яка виявилась в пошкодженні транспортного засобу, тілесних ушкодженнях та свідчить про перенесені останнім моральні та фізичні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та інші наслідки даних обставин, та виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., тим самим задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди частково.

Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1362 грн 00 к.

Відповідно до другого речення частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 211, 223, 386, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 247, статтями 133, 137, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 36008 (тридцять шість тисяч вісім) грн., 25 к., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-торанспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 3152 (три тисячі сто п`ятдесят дві) грн., 50 к., витрат на лікування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 10000 (десять тисяч) грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.08.2021.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий: