Провадження №2/760/3324/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Кривулько С.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача 18 048, 61 грн. матеріальної шкоди, 10 000, 00 грн. моральної шкоди та понесені витати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.05.2017 по пр-ту Повітрофлоському,40 у м.Києві дружина позивача, перебуваючи за кермом автомобіля "Mitsubishi lanser 2.0» д/н НОМЕР_1 зупинилася для здійснення паркування.

Під час здійснення маневру, невідомий раніше громадянин, який був агресивно налаштований почав здійснювати перешкоди у паркуванні та в стані агресії вдарив рукою по лобовому склу автомобіля та причинив його пошкодження. Після чого намагався втекти з місяця події.

Вналідок даної події було подано заяву до Солом"янського РУГУ МВС України в м.Києві, яка зареєстрована за №35401 від 19.05.2017.

У подальшому позивач звернувся до ТОВ "Ніко Київ" та відповідно до рахунку від 27.07.2017 було визначено, що вартість запчастин становить 16 849,09 грн., вартість робіт -1199,92 грн.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 22,1166 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Також посилаючись на ст.ст.23,1167 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, розмір якої становить 10 000,00 грн.

01.08.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 04.08.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

19.04.2018 відповідачем подано до канцелярії суду клопотання про долучення доказів.

18.10.2018 відповідачем подані заперечення проти позову. У своїх запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необгрунтованість.

Свої заперечення мотивує тим, що постановою Серія БР №735226 від 21.06.2017 ОСОБА_4 , тобто дружину позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, тобто рух по тротуару п.11.13 , зокрема, 19.05.2017 о 10 .16 год.,керуючи автомобілем "Mitsubishi lanser 2.0» д/н НОМЕР_1 здійснила рух по тротуару.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_4 , окрім іншого здійснила наїзд на відповідача, внаслідок чого йому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою № 2913 від 19.05.2017 .

Вказує, що у нього відсутні винні дії у пошкодженні скла автомобіля, оскільки у нього не було можливості уникнути падіння, яке було наслідком наїзду на нього,як пішохода. Крім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження понесеної майнової шкоди, оскільки відповідних платіжних доручень щодо сплати вартості скла та робіт до позову не додано.

Також вважає, що позивачем необгруновано позов і в частині відшкодування моральної шкоди та відповідних доказів останнім не надано.

Просив відмовити у задоволенні позову.

У судове засіданння позивач не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, як необгрунтованого.

Вислухавши думку відповідача, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки «Mitsubishi lanser 2.0» д/н НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2017 по пр-ту Повітрофлоському,40 у м.Києві під час здійснення маневру паркування, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi lanser 2.0» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_3 здійснила наїзд на відповідача ОСОБА_1 . Під час вказаної події, ОСОБА_1 пошкодив лобове скло автомобіля.

Вказане підтверджується Висновком за результатами розгляду матеріалів зареєстрованого в ЄО №35401 від 19.05.2017.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 є дружиною позивача.

Відповідно до постанови Серія БР №735226 від 27.06.2017 ОСОБА_4 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., а саме: 19.05.2017 о 10.16 год. здійснила рух по тротуару, чим порушила п.11.13 ПДР .

Також з довідки № 2913 від 19.05.2017 Центру екстренної медичної допомоги та медицини катастроф м.Києва вбачається, що 19.05.2017 був здійснено виїзд бригади екстренної медичної допомоги до ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки Київської міської клінічної лікарні №4 при огляді ОСОБА_1 виявлено забій ноги лівої гомілки( а.с. 41).

Відповідно до рахунку №07109/00006069 від 27.07.2017 вартість запчастин становить 16 849,09 грн., вартість робіт -1199,92 грн.

Позивач просить стягнути матеріальну шкоду з відповідача, як винної особи у порядку ст.ст.22, 1166 ЦК України.

Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди передбачені ст. 1166 ЦК України.

Загальне правило статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми.

Пленум Верховного суду України у Постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд вважає, що в діях відповідача відсутня вина у спричинені позивачу матеріальної шкоди.

Аналізуючи матеріали справи та надані докази, суд вважає, що саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 під час її керування джерелом підвищеної небезпеки була спричинена матеріальна шкода позивачу, як власнику транспортного засобу, оскільки пошкодження скла на автомобілі під керуванням ОСОБА_3 сталося внаслідок падіння ОСОБА_1 під час її наїзду на тротуарі де перебував ОСОБА_1 , як пішохід.

Доказів того, що ОСОБА_1 міг уникнути наїзду та як наслідок такого падіння на автомобіль, позивачем не надано.

Та обставина, що між неправомірними діями ОСОБА_3 та спричиненої позивачу матеріальної шкоди у формі пошкодження лобового скла на автомобілі наявний причинно-наслідковий зв`язок свідчить також наявна у матеріалах справи постанова від 27.06.2017 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за здійснення проїзду на тротуарі.

Доказів того, що вказана постанова оскаржена у передбаченому законом порядку, матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд не знаходить підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки належних доказів в підтвердження спричиненої шкоди, позивачем не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За ст. 192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ст. 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У підтвердження матеріальної шкоди позивачем надано рахунок ТОВ "Ніка Центр" №07109/00006069 від 27.07.2017 згідно якого вартість запчастин становить 16 849,09 грн., вартість робіт -1199,92 грн.

Проте, позивачем не надано доказів понесення даних витрат на відновлення свого автомобіля, як і не надано доказів щодо огляду транспортного засобу, де зафіксовані відповідні пошкодження.

Так, як свідчать матеріали справи, відповідних матеріалів по факту ДТП та зафіксованих пошкоджень, які були виявлені під час такої події, матеріали справи також не містять.

Відповідного Акту огляду чи оцінки спричиненої позивачу майнової шкоди, позивачем не надано та вони відсутні у матеріалах справи.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необгрунтованість заявлених вимог у підтвердження спричиненої позивачу матеріальної шкоди у розмірі 18 948, 61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про необгрунтваність вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкод из відповідача, правових підстав для відшкодування моральної шкоди на користь позивач, суд не вбачає.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстав для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, немає.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 192, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Букіна О.М.