09.04.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/268/21
провадження №2/533/96/21
УХВ АЛА

09 квітня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі судді Лизенка А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області, Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Козельщинської селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень, визнання права постійного землекористування в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач, яка проживає за адресою: село Бреусівка Кременчуцького (Козельщинського) району Полтавської області, звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати незаконними та скасувати розпорядження голови районної державної адміністрації від 11.11.2005 року за №542 та від 24.11.2005 року за № 584, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 32,7 га, надану для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташоване на території Бреусівської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер в 2015 році. За життя, в 2000 році померлий отримав Державний акт на право постійного користування землею в розмірі 32,7 га, яка розташована на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, та надана для ведення селянського (фермерського) господарства (надалі СФГ).

Оскаржуваними рішеннями Козельщинської РДА вказану земельну ділянку вилучено у ОСОБА_2 та приєднано до земель запасу Бреусівської сільради, скасовано державну реєстрацію Державного акту. Вказані рішення прийняті на підставі особистої заяви ОСОБА_2 .

На думку позивача, по-перше, вказана заява ОСОБА_2 не підписувалась та не подавалась, по-друге, після видачі державного акту рішення органу місцевого самоврядування про виділення землі в постійне користування вичерпало свою дію, тому не може бути скасованим, по-треттє, суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, передбачений законом, оскільки при добровільній відмові особи від права користування земельною ділянкою, приймається рішення про припинення права користування, а не про вилучення земельної ділянки, що є виключною компетенцією суду, по-четверте, суб`єкт владних повноважень допустив інші процедурні порушення вимог закону.

При визначенні предметної юрисдикції вказаного спору суд виходить з наступного.

Так, згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір слід вирішувати за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа учасник приватно-правових відносин.

Разом з тим, згідно із ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних і юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, у яких стороною є суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси саме в межах публічно-правових відносин.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як вбачається з тексту першого оскаржуваного рішення, голова РДА діяв на підставі ст.13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (у відповідній редакції), яка визначає власні повноваження місцевих державних адміністрацій, та на підставі п.12 розділу Х Земельного кодексу України, якою визначено, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, при винесенні оскаржуваних рішень РДА діяло як суб`єкт владних повноважень.

При вирішенні питання про те, чи здійснював суб`єкт владних повноважень владні управлінські функції, чи правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.03.2018 року по справі №536/233/16-ц зазначила, що «…рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень».

В даному випадку, в результаті рішень суб`єкта владних повноважень право особи, яка володіла землею, чи інших осіб не виникло, а навпаки, припинено, земля фактично вибула із володіння приватної особи до управління органу місцевого самоврядування. В свою чергу, позовні вимоги обґрунтовані саме процедурними порушеннями з боку РДА.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 5 червня 2018 року по справі №217/1106/12 (предметом спору, зокрема, було рішення про вилучення землі СФГ до земель запасу) погодилась з тим, що якщо предметом перевірки у справі є відповідність рішення органу місцевого самоврядування законодавчо визначеному обсягу його компетенції при здійсненні владних управлінських функцій, то спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, на думку суду, при вилучені земельної ділянки, скасуванні державної реєстрації Державного акта, РДА здійснювало владні управлінські функції, тому спір в цій частині підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, необхідно відмовити у відкритті провадження за вимогами про визнання незаконними та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації від 11.11.2005 року за №542 та від 24.11.2005 року за № 584.

В частині вимоги про визнання права постійного землекористування в порядку спадкування суд зазначає наступне.

Вимоги позивача про визнання в порядку спадкування права постійного землекористування обґрунтовані тим, що таке право померла особа набула на підставі рішення Козельщинської селищної ради від 14 квітня 2000 року про виділення землі у постійне користування для створення СФГ та отримання відповідного Державного акту.

Як, зазначено вище, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне, то його оспорювання чи невизнання має приватно-правовий характер.

Таким чином, такі вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивачем усунуто недоліки позовної заяви, які визначені ухвалою суду від 26.03.2021 року.

Позовна заява в цій частині подана з додержанням вимог статтей 175-177 ЦПК України, справа віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду.

Вказана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження відповідно до п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України.

Позивачем відповідно до ст.93 ЦПК України в уточненій позовній заяві поставлено низку питань до відповідача Козельщинська РДА, тому необхідно роз`яснити даному відповідачу його обов`язок надати відповіді.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, ст.ст.187, 192, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою до ОСОБА_1 до Козельщинської районної державної адміністрації Полтавської області, Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, Козельщинської селищної ради про визнання права постійного землекористування в порядку спадкування.

Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Козельщинського районного суду Полтавської області на 05.05.2021 року на 11:00.

Відповідач має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.4, 5 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.3,9 ст.83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Роз`яснити відповідачу керівнику Козельщинській РДА обов`язок надати відповідно до ст.93 ЦПК України відповіді на поставлені питання, надання відповідних доказів.

2. Відмовити у відкритті провадження за вимогами про визнання незаконними та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації від 11.11.2005 року за №542 та від 24.11.2005 року за №584 у зв`язку з тим, що вони не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаних вимог відноситься до юрисдикції Полтавського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://kz.pl.court.gov.ua/sud1611/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

В частині відмови у відкритті провадження ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя А.В. Лизенко