Дата документу 12.08.2021 Справа № 334/4525/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/4525/20 Головуючий у 1 інстанції Філіпова І.М.
Провадження №22ц/807/1940/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Український графіт» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український графіт» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Український графіт» про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначала, що у періоди з 27 липня 1982 року по 11 листопада 1985 року, з 15 серпня 1989 року по 29 липня 2001 року, з 20 травня 2002 року по 11 лютого 2005 року, з 23 липня 2010 року по 21 квітня 2020 року, вона працювала на підприємстві відповідача на різних посадах. Загальний стаж роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці ОСОБА_1 на підприємстві відповідача складає 27 роки та 07 місяців.

Відповідно до медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 03 березня 2020 року № 452 їй було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень першої другої стадії (пило токсичний бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої другої стадії), група В.ЛН другого ступеня; вібраційна хвороба першої другої стадії від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебрально периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатією попереково крижовою L4-S1 та шийною С5-С7 білатерально з помірно вираженим статико динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопатковогоперіартозу ПФ першого другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових (ПФ першого другого ступеня) та колінних ( ПФ першого другого ступеня) суглобів, двобічного коксартрозу (ПФ першого ступеня), больовий синдром; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху).

За даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, складеної Головним Управлінням Держпраці у Запорізькій області від 20 лютого 2020 року № 08/03.2-11/1765 підтверджується праця позивача у шкідливих умовах на підприємстві відповідача за професією машиніста крану більше 27 років. За показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, умови та характер праці машиніста крану відноситься до 3.2 класу відповідно до ГПК № 248, у зв`язку із чим Криворізьким НДІ промислової медицини встановлено зв`язок захворювання із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві відповідача.

Згідно висновку ОМСЕК № 1 від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 вперше визнано особою інвалідністю другої групи зі втратою 70% працездатності без строку переогляду.

По факту встановленого професійного захворювання ПрАТ «Укрграфіт» було складено акт ф.П-4 від 25 березня 2020 року, затвердженого ГУ Держпраці у Запорізькій області. Пунктом 17 цього акту зазначено обставини, за яких виникли професійні захворювання: тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємстві відповідача; перевищення допустимих норм у декілька разів, а саме пилу вуглецю -6.5-13.2мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3, фенол 0.420мг/м3 при ГДК - 0,30мг/м3, фенатрен - 1.20мг/м3 при ГДК - 0.80мг/м3, вібрація загальна 96.7-108.4дБ при ГДР-101 дБ, шум -81-85.6 дБ «А» при ГДР - 80дБ «А» та інших, які не були усунуті відповідачем.

ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок професійного захворювання їй була завдана моральна шкода, тобто сукупність моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного і виснажливого фізичного болю, що пов`язаний з професійним захворюванням; моральні переживання за подальший стан свого здоров`я; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, коли позивач отримала статус особи з інвалідністю, що обмежило її у спілкуванні з друзями та знайомими; переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, пов`язаним з неможливістю розпоряджатися вільним часом, як їй за потрібно, оскільки вона змушена постійно декілька разів на рік стаціонарно проходити тривалий курс лікування у відділені профпаталогії обласної лікарні; переживання, пов`язані з тим, що позивач не може виконувати свої звичайні, повсякденні обов`язки, в тому числі приділяти необхідну увагу своїм рідним та близьким, займатися елементарною жіночою роботою - прибирання у квартирі, приготуванням їжі, прасуванням, тощо, скільки її хвороба приносить значні труднощі при її виконанні; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям незахищеності; страх і неспокій за своє здоров`я і психічний стан; страх та неспокій за життя своїх рідних та близьких; переживання, пов`язані з порушенням нормальних життєвих зв`язків з подругами, друзями та колегами по роботі.

Обставини пов`язані з професійним захворюванням викликали у ОСОБА_1 погіршення стану загального самопочуття, призвели до зниження її репутації, спричинили зниження її життєвої активності, погіршили її стосунки з близькими людьми та примусили до часткової зміни звичного устрою і способу життя.

Враховуючи тяжкість та глибину заподіяних позивачу фізичних страждань і моральних переживань, їх тривалість, позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 70000 грн., яку й просила стягнути на її користь з ПрАТ «Український графіт».

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Український графіт» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 55000 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Укрграфіт» на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан його здоров`я, суттєвість вимушених змін у житті, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, вину підприємства у заподіянні шкоди, тривалу роботу в шкідливих умовах праці на іншому підприємстві. Суд дійшов висновку, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 55000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині визначення розміру моральної шкоди, ПрАТ «Український графіт» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов частково, стягнути з ПрАТ «Український графіт» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену професійним захворюванням в розмірі 20000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної ПрАТ «Український графіт» зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги факт відсутності вини відповідача у настанні професійного захворювання. Так, судом першої інстанції не враховано, що протягом тривалого часу, вже після виходу на пенсію, позивач по справі неодноразово, за власним бажанням, продовжувала строковий договір на продовження роботи на посаді кранового машиніста, будучи проінформованою про наявність на робочому місці шкідливих факторів, тобто свідомо приймала запропоновані їй умови праці і усвідомлювала можливість ушкодження її здоров`я та його наслідки. При цьому, скаржник не має заперечень щодо наявності на робочому місці позивачки шкідливих виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи та здатні чинити несприятливий вплив на організм працівника. В той же час, ПрАТ «Український графіт» не повністю погоджується з тим, що перевищення нормативних значень шкідливих факторів виробничого середовища (ГДР, ГДК) є порушенням з боку підприємства. Так, фактичні значення шкідливих факторів на робочому місці позивача перевищують гранично допустимі для роботи в нормальних умовах, проте вони допускаються законодавством для роботи в шкідливих умовах (професійний ризик). За таких обставин, виконання робіт зі шкідливими та важкими умовами праці допускається діючим законодавством і наявність шкідливих умов праці сама по собі не може визначатися як порушення з боку роботодавця умов охорони праці та не виконання обов`язку із забезпечення здорових і безпечні умови праці.

Судом першої інстанції також не взято до уваги відсутність неправомірних дій відповідача, як однієї з умов відповідальності за заподіяння шкоди. Позивачем, органами Держпраці, так і матеріалами розслідування профзахворювання не зафіксовано та не доказано будь-яких неправомірних дій /поведінки відповідача, тобто факт неправомірних дій повинен бути належним чином встановлений. При цьому, ПрАТ «Український графіт» вважають безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що ними порушено вимоги трудового законодавства - права працівника на безпечні умови праці, оскільки на підприємстві відповідача постійно проводилося регулярне технічне обслуговування механічного обладнання цеху № 2, в якому працювала позивач, відповідно до затверджених на кожний рік/місяць Графіків технічного обслуговування та ремонтів механічного обладнання (копії додаються). Крім того, після налагодження стабільної роботи та фінансового становища підприємства, кілька останніх років ПрАТ «Укрграфіт» в цілому постійно здійснюється переоснащення виробництва підприємства новим технологічним обладнанням, що дозволяє дійти сучасного технічного рівню виробництва, вирішити питання максимального енергозбереження, суттєво покращити екологічні характеристики виробництва.

Також в апеляційній скарзі міститься посилання на незастосування судом першої інстанції принципу розумності, виваженості та справедливості, оскільки сума відшкодування шкоди у розмірі 55000 грн. При цьому, позивачем на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, в порушення ст. 81 ЦПК України, абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. не надано жодного належного доказу, яким би підтверджувалися: факт понесення моральної шкоди в заявленій в позові сумі та обґрунтування розрахунку суми, яку він просить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди - з чого він виходив та чим керувався при визначенні заявленої до відшкодування суми. Натомість, з моменту звільнення позивача до моменту пред`явлення цього позову про стягнення моральної шкоди, обґрунтованого втратою суспільних зв`язків, минуло лише 4 місяці, що має безпосереднє значення при дослідженні тривалості моральних страждань, на які посилається ОСОБА_1 . Крім того, встановлений позивачу процент втрати працездатності (70%) та 2 група інвалідності не позбавляє можливості працювати, їй лише протипоказані важка фізична праця, стато-динамічні навантаження, втім, позивача не визнано непрацездатним. Вважають, що за таких обставин, що достатньою сатисфакцією заявлених моральних страждань, спричинених внаслідок професійного захворювання, є 20000 грн.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Так, з копії трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 4-7), судом встановлено, що 27 липня 1982 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду кранового машиністу цеха механічної обробки електродів Дніпровського електродного заводу (ВАТ «Український графіт»).

З 01 листопада 1983 року позивача було переведено в межах цього підприємства на посаду пакувальника цеха механічної обробки електродів, де вона працювала до 11 листопада 1985 року (загальний стаж 3 роки 03 місяці).

З 15 серпня 1989 року по 29 липня 2001 року ОСОБА_1 працювала на підприємстві відповідача на посаді кранового машиністу обпалюваного цеху,

змішувально-пресового цеху № 1 (стаж 11 років 11 місяців).

З 20 травня 2002 року по 11 лютого 2005 року ОСОБА_1 працювала машиністом крана опікового цеху ВАТ «Український графіт» (стаж 02 роки 09 місяців).

З 23 липня 2010 року її було прийнято машиністом крана змішувально-пресового цеху нафтових та вугільних заготовок № 2 ВАТ «Український графіт».

З 01 вересня 2018 року ОСОБА_1 було переведено в межах цього підприємства машиністом крана змішувально-пресового цеху №1 (стаж 9 років 6 місяців).

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 була звільнена за угодою сторін, з підстав п.1 ст.36 КЗпП України.

Загальний стаж роботи у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві складає 27 років 07 місяців.

Згідно копії виписки з акту огляду медико-соціальної експертною комісією від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності безстроково, причина інвалідності - професійне захворювання, їй протипоказана важка фізична праця, стато-динамічні навантаження (а.с. 8).

Згідно копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності 70 відсотків безстроково (а.с. 9).

Згідно п. 17 копії акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форма П-4 від 26 березня 2020 року професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «Укрграфіт», в шкідливих умовах праці на ВАТ «Дніпроспецсталь» та ТОВ «Ферротрейдінг» та відсутності правових підстав для переведення на іншу роботу за результатами медичного огляду та відсутністю скарг на стан здоров`я під час проходження хворим періодичних медичних оглядів задля забезпечення своєчасного переведення його на легшу роботу з меншим впливом шкідливих речовин і недопущення виникнення професійного захворювання. Причина виникнення хронічного професійного захворювання: наявність на робочому місці машиніста крана змішувально-пресового цеху ПрАТ «Укрграфіт» ОСОБА_1 шкідливих виробничих факторів: пил вуглецю -6,5 -13,2 мг8м3 при ГДК 6,0 мг/м3; фенол - 0,42 мг/м3 при ГДК 0,8 мг/м3; вібрація загальна 96,7-108,4 дБ при ГДК 101дБ; вібрація локальна - 103,2 лБ при ГДК - 112 дБ; шум 81-85,6 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А» (а.с. 12-18).

З медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 03 березня 2020 року № 452 також вбачається, що ОСОБА_1 встановлено наявність професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пило-токсичний бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В,ЛН другого ступеня; вібраційна хвороба першої другої стадії від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебрально- периферичним ангіодистонічним синдромом, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, у поєднанні з радикулопатієюпопереково крижовою L4-S1 та шийною С5-С7 білатерально з помірно вираженим статико динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопатковогоперіартозу ПФ першого другого ступеня, деформуючого артрозу ліктьових (ПФ першого - другого ступеня) та колінних ( ПФ першого другого ступеня) суглобів, двобічного коксартрозу (ПФ першого ступеня), больовий синдром; нейросенсорна приглухуватість першого ступеня ( з легким зниженням слуху) (а.с. 19-20).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що професійне захворювання позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПрАТ «Український графіт», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судом першої інстанції врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення їй втрати працездатності у розмірі 70 %, та другу групу інвалідності, характер ушкодження здоров`я, що є незворотнім. Суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення, також звернув увагу на те, що позивач відчуває стійкий біль та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта, біль у плечових, ліктьових і колінних суглобах, суглобах кистей, загальну слабкість, підвищену мерзлякуватість у верхніх та ніжніх кінцівках, підвищення та не стабільність АТ, головний біль, запаморочення, задишку при помірному навантаженні, напади утрудненого дихання до 1-2 разів на добу, кашель сухий, зниження слуху на обидва вуха, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, вона обмежена в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує її нормальні життєві зв`язки.

При цьому, доводи апеляційної скарги що розмір стягнутої на користь ОСОБА_1 шкоди є завищеним, є необґрунтованими, оскільки за матеріалами справи вбачається, що внаслідок отриманих професійних захворювань позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними виписками (а.с. 30-35).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні в матеріалах справи медичні виписки, свідчать про тривалість фізичних страждань та їх характер.

Доводи апеляційної скарги, що саме позивач винна в отриманні професійного захворювання, оскільки відповідно до статті 38 КЗпП України не скористалася правом розірвання трудового договору за власним бажанням та продовжувала працювати є необґрунтованими, оскільки статтею 153 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та впровадження сучасних засобів техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечення санітарно-гігієнічних умов, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. При цьому, судом встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Український графіт» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2021 рокуу цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: