ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м.Суми

Справа №592/11181/20

Номер провадження 22-ц/816/416/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Сумський ВП ГУНП в Сумській області, Державна казначейська служба України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Шияновської Т.В. в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст якого складено 05 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сумського ВП ГУНП в Сумській області, Державної казначейської служби України, третя особа: Сумська обласна прокуратура, про компенсацію моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю органу державної влади.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ухвалами Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня та 21 серпня 2020 року встановлена бездіяльність Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення та нездійсненні розгляду клопотання у встановлений законом строк відповідно.

Зазначає, що вказаною бездіяльністю їй було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у хвилюванні та переживаннях, що негативно відобразились на її психоемоційному стані, вона втрачає віру в законність, через не проведення слідчих дій та неповернення викраденого у неї майна залишилась без роботи та засобів для існування, порушення її прав змусило витрачати час на поновлення права у судовому порядку, звертатися кілька разів за правовою допомогою, докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з Державного казначейства України на її користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 2000000 грн за рахунок Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 04 січня 2021 рокувідмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судовими рішеннями від 20 березня та 21 серпня 2020 року встановлена бездіяльність посадових осіб Сумського ВП ГУНП України в Сумській області в процесі виконання службових обов`язків.

Вважає, що спричинена їй моральна шкода полягає у позбавленні можливості займатися підприємницькою діяльністю з метою отримання доходів, необхідних для покращення благополуччя її родини, у приниженні людської гідності, внаслідок тривалої бездіяльності посадових осіб Сумського ВП ГУНП України в Сумській області, вона змушена була поновити свої права та звертатися зі скаргами, що створило певний дискомфорт, порушило звичайний ритм життя.

Вказує, що наявні усі складові цивільно-правової відповідальності на відшкодування моральної шкоди, а саме: шкода, протиправне діяння, причинно-наслідковий зв`язок, що є підставою для задоволення її позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Національної поліції в Сумській області Грищенко В. зазначає, що погоджується із рішенням суду першої і вважає, що воно ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права.

Від Державної казначейської служби України, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду ухвалене на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Сумська обласна прокуратура зазначає, що ОСОБА_1 не доведено протиправність дій або бездіяльність ГУНП в Сумській області (Сумський відділ поліції) чи Сумської обласної прокуратури, їх посадових осіб, а також наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням (бездіяльністю) відповідачів, у зв`язку з цим відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників: Головного управління Національної поліції в Сумській області Грищенко В., Державної казначейської служби України Коперсако Я., Сумської обласної прокуратури Микитенка В.П., які заперечують проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй моральних страждань через невнесення слідчим до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення та не здійснення розгляду її клопотання у встановлений законом строк, а також достатніх доказів протиправності дій (бездіяльності) посадових осіб Сумського ВП ГУНП в Сумській області та, що саме їх дії призвели до моральних страждань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2020 року у справі №592/3711/20 зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, визначеного керівником слідчого підрозділу вказаного ОВС, внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 05 березня 2020 року про можливо вчинене кримінальне правопорушення (а. с.92).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2020 року у справі №592/9498/20 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області щодо нездійснення розгляду клопотання у встановлений законом строк задоволено частково, зобов`язано слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області у кримінальному провадженні №0001058 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 серпня 2020 року, надавши обґрунтовану відповідь в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України, в задоволенні інших вимог відмовлено за необґрунтованістю (а. с. 90-91).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди внаслідок невнесення слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області відомостей про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 05 березня 2020 року та не здійснення розгляду її клопотання від 04 серпня 2020 року, причинний зв`язок між діями слідчого поліції та настанням тих негативних наслідків про які вона зазначає в позовній заяві.

Оскарження ОСОБА_1 бездіяльності посадових осіб ВП ГУНП в Сумській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі її заяви про кримінальне правопорушення від 05 березня 2020 року та нездійснення розгляду клопотання від 04 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0001058 свідчить про реалізацію заявницею свого права на оспорювання процесуальної діяльності посадових осіб органу досудового розслідування і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Зобов`язання ухвалою слідчого судді посадових осіб органу досудового розслідування усунути допущене процесуальне порушення та внести відповідні відомості до ЄРДР та надати обґрунтовану відповідь на клопотання в порядку, передбаченому ч.2 ст.220 КПК України, не свідчить про протиправність дій посадових осіб по відношенню до заявниці та завдання їй моральної шкоди, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Факт того, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня 2020 року зобов`язано слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області, визначеного керівником слідчого підрозділу вказаного ОВС, внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 05 березня 2020 року про можливо вчинене кримінальне правопорушення та ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 серпня 2020 року зобов`язано слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області у кримінальному провадженні №0001058 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 04 серпня 2020 року, надавши обґрунтовану відповідь в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 220 КПК України, не доводить заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого, та настанням шкоди.

Такий висновок є аналогічним висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі №686/7576/18 (провадження №61-43847св18), від 16 травня 2019 року у справі №686/20079/18 (провадження №61-5360св19), від 12 квітня 2019 року у справі №686/10651/18 (провадження №61-305св19), від 22 травня 2019 року у справі №686/24243/18-ц (провадження №61-7017св19), від 31 липня 2019 року у справі №686/22133/18 (провадження №61-10591св19) від 25 листопада 2019 року у справі №686/22462/18 (провадження №61-17648св19), від 03 грудня 2019 року у справі №686/12334/18 (провадження №61-12965св19), від 03 грудня 2019 року у справі №686/26653/18 (провадження №61-12277св19), від 19 березня 2020 року у справі 686/17001/17 (провадження №61-22067св19), від 19 березня 2020 року у справі №686/13212/19 (провадження №61-21982св19), від 27 квітня 2020 року у справі №686/17297/18 (провадження №61-2738св19), від 30 червня 2020 року у справі № 686/3050/19 (провадження №61-19878св19) та від 06 липня 2020 року у справі № 686/20389/19 (провадження № 61-735св20), предметом розгляду яких були позовні заяви про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, дією та бездіяльністю органів державної влади.

Права ОСОБА_1 у зв`язку із невнесенням слідчим відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР та у зв`язку із нездійсненням розгляду її клопотання про надання матеріалів кримінального провадження №0001058 для ознайомлення були відновлені ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 березня та 21 серпня 2020 року, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 січня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук