Справа № 206/126/21
Провадження № 2/206/394/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська в складі:

головуючої-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Воднєвої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини,

встановив:

В січні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 ( в редакції позову від 17 березня 2021 року та з урахуванням заяви про виправлення описки а.с. 130) про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити можливість спілкування батька із дитиною шляхом телефонного та інтернет зв`язку. Також позивач просив встановити наступний графік особистого спілкування ОСОБА_3 з його дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - спілкування в онлайн режимі без обмежень, з урахуванням розкладу дня дитини; спільний відпочинок з батьком влітку з 05 червня по 15 червня кожного року (у тому числі за кордоном) без присутності матері; спільний відпочинок з батьком взимку з 05 грудня по 15 грудня кожного року (у тому числі за кордоном) без присутності матері; спілкування з дитиною протягом трьох днів в період з 25 квітня по 2 травня кожного року без присутності матері.

На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що разом з відповідачкою є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між подружжям розірвано та дитина після розлучення продовжує проживати з матір`ю. Позивач працює за кордоном, та добровільно із матір`ю дитини не можуть дійти спільної згоди щодо участі батька у вихованні дитини, хоча відповідно до чинного законодавства має такі ж, як і матір права та обов`язки щодо участі у вихованні та житті дитини. Відповідач має складний графік роботи, працює за кордоном, тож просить визначити запропонований ним графік спілкування його з сином у визначені дні влітку та взимку, а також напередодні або після дня народження дитини. Також позивач просить забезпечити його спілкування з дитиною за допомогою різноманітних засобів зв`язку, як то вайбер, телеграмм та інш., для чого необхідна поки що допомога матері, зважаючи на вік дитини, та вказує, що відповідачка блокувала такі засоби зв`язку з дитиною.

Ухвалою від 29 січня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

23 лютого 2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що відсутній спір між батьками щодо участі у вихованні дитини. Крім того, вказує, що вимоги позивача не відповідають інтересам дитини в силу віку, більше того відповідач постійно проживає закордоном та спілкування в режимі онлайн потребує присутності матері для налаштування відповідних технічних пристроїв.

17 березня 2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив в якому навела перелік норм права, що забезпечують рівність прав батька та матері щодо участі у вихованні дитини, а також вказує, що ними обрано ефективний спосіб захисту прав позивача.

14 квітня 2021 року представником відповідача подано відзив на заяву про зміну предмету та підстав позову в якій вказують, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів в підтвердження своїх вимог, зокрема в частині перешкод в спілкуванні батька з сином. Також вказують, що спілкування позивача з дитиною за відсутності матері є неможливим, оскільки дитина в силу віку та віддаленості проживанння позивача спілкується з батьком мало часу, батько під час спілкування з дитиною не взмозі наразі втримати увагу дитини. Стійке бажання спілкуватись з дитиною у батька виникло лише починаючи з 31 березня 2021 року. У батька з дитиною не сформовані довірливі відносини та психологіний зв`язок.

Ухвалою від 18 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги та вказав, що бажає брати участь у житті та вихованні дитини. Наразі працює закордоном, але в періоди, які просить, буде присвячувати увесь свій час дитині. В питаннях щодо побуту дитини буде радитись з матір`ю, крім того йому допомагатиме бабуся. Також зазначив, що спілкується з дитиною з допомогою різних програм відеозв`язку, намагається знайти контакт з дитиною та вже кілька днів дитина низиває його «папою».

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідачка, та її представник, кожна окремо, просили відмовити в задоволенні позовних вимог іх посиланням на те, що мати дитини наполягає на участі батька в житті дитини, надсилає йому фото, відео, просить приїхати, однак батько в силу зайнятості та подекуди небажання не бажає братии участь у вихованні дитини. Вказують, що є заборгованість по сплаті аліментів, та дитина є занадто маленькою, аби зустрічі відбувались без участі матері та дане завдасть шкоди психологічному здоров`ю дитини.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради просила відмовити в задоволенні позову, а також надали до суду свій висновок щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає постійно з матір`ю, що сторонами не оспорєються.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що сторони в судовому засіданні підтвердили .

Як слідує з довідки ФК Ноа від 19 березня 2021 року (а.с. 82) ОСОБА_3 прийнятий на роботу у футбольний клуб на посаду футболіста професіонала з 19 березня 2021 року по 15 грудня 2021 року. Згідно довідки медичного ценру «Ачапняк» №0221 ОСОБА_3 є здоровим.

Як слідує з довідки за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 від 25 березня 2021 року, останній розуміє, здатен забезпечити та задовольнити потреби дитини для іі всебічного розвитку; розуміє батьківські завдання і відповідність цих завдань до потреб сина; здатен забезпечити комфортні умови проживання дитини; здатен адаптуватися і змінюватися у зв`язку з поставленими завданнями.

Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів .

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року.

Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства».

За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів тому, що позивачу відповідачем чиняться перешкоди в спілкуванні з дитиною, натомість відповідачем надано скріншоти переписки, з якої слідує, що позивач має можливість спілкуватись з дитиною, бачитись, однак в силу зайнятості не використовує свої права, за таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов`язань відповідача не чинити перешкод в спілкуванні з дитиною.

Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про його участь у вихованні та спілкуванні з сином є обґрунтованими, проте бажаний ним спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини.

Батько на рівні з матір`ю має право та зобов`язаний брати участь у вихованні дитини. ОСОБА_3 бажає брати участь у вихованні сина та з урахуванням проживання та роботи закордоном просить забезпечити йому таку можливість в періоди та дні, вільні від футбольних матчів, коли він взмозі увесь час присвятити сину, однак просить за відсутності матері.

На час розгляду справи дитині виповнилось повних три роки. Дитина постійно проживає з матір`ю. В судовому засіданні позивач зазначив, що в останнє бачив дитину фізично ще до того моменту, коли сину виповнилось рік. Дану обставину підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 . Також ОСОБА_8 підтвердив в судовому засіданні що переважно спілкується з дитиною за допомогою різноманітних відеомесенджерів, дитина показує йому іграшки, розповідає йому про свій день, та лише кілька днів як син почав називати його «папою».

Як слідує з висновку органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька- ОСОБА_3 з малолітнім сином - ОСОБА_5 за доцільне визначено встановити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: спілкування в онлайн режимі «скайп», з урахуванням розкладу дня дитини; спільний відпочинок з батьком влітку з 05 червня по 15 червня та взимку з 5 грудня по 15 грудня кожного року на території України у присутності матері, а також з 25 квітня по 2 травня кожного року за домовленістю з матір`ю на території України.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною

(за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Досліджуючи висновок органу опіки та піклування суд не погоджується в частині визначення спілкування батька з сином в онлайн режимі лише з допомогою програми «Скайп», зважаючи на той факт, що визначення такого роду спілкування з часом буде обтяжливим, а подекуди й неможливим зважаючи на тотальну цифровізацію та швидкозмінність програм відозв`язку, а тому суд вважає за необхідне визначити можливість спілкування позивача з сином в онлайн режимі без обмежень, з урахуванням розкладу дня дитини без визначення конкретної програми чи гаджету.

Що стосується решти позовних вимог, суд вважає, за можливе погодитись із запропонованим позивачем графіком відпочинку батька з сином влітку та взимку, а також протягом трьох днів з 25 квітня по 2 травня кожного року, однак після набрання законної сили рішенням суду впродовж 24 місяців в присутності матері дитини. В подальшому: спілкування без присутності матері- ОСОБА_4 з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з матір`ю. Приймаючи таке рішення, суд виходить з наступних мотивів: наразі дитина постійно проживає з матір`ю, ОСОБА_5 на час розгляду справи виповнилось лише три роки. ОСОБА_3 мав фізичний контакт та спілкування з дитиною до моменту виповнення дитині одного року.

Дані обставини зумовлюють відсутність фізичного, психоемоційного контакту між батьком та сином, з урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що напротязі 24 місяців після набрання чинності рішенням суду, під час зустрічей батька з дитиною в присутності матері, можливо вибудувати стосунки з дитиною, та в подальшому можливі зустрічі та відпочинок без присутності матері. Наразі відпочинок з дитиною без присутності матері може завдати шкоди дитині, зважаючи на попередній досить нетривалий досвід спілкування батька з малолітньою дитиною, а також фактично відсутність фізичного контакту та зв`язку батька та сина.

Крім того, в частині вимог щодо відпочинку з сином в тому числі за кордоном без присутності матері, слід зазначити наступне.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених за нотаріально посвідченою згодою одним з батьків, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або без такої.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що спільний відпочинок батька з сином в тому числі за кордоном можливий за згодою та дозволом матері, що надається в установленому порядку для виїзду дитини за кордон з одним із батьків

Керуючись ст..ст.10, 11, 81,141,265,268 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визначити способи участі батька ОСОБА_3 у вихованні та безперешкодному спілкуванні зі сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

спілкування в онлайн режимі без обмежень, з урахуванням розкладу дня дитини;

спільний відпочинок з батьком влітку з 05 по 15 червня кожного року та взимку з 05 грудня по 15 грудня кожного року, а також з 25 квітня по 2 травня кожного року (в тому числі за кордоном за згодою та дозволом матері, що надається в установленому порядку для виїзду дитини за кордон з одним із батьків) після набрання законної сили рішенням суду впродовж 24 місяців в присутності матері дитини. В подальшому: спілкування без присутності матері- ОСОБА_4 з обов`язковим поверненням дитини до місця проживання з матір`ю.

Стягнути з ОСОБА_4 ( РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 420 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

В задволенні решти позовних вимог- відмовити

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 серпня 2021 року.

Суддя: А.В. Плінська