ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Херсон

номер справи: 954/84/20

номер провадження: 22-ц/819/965/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області в складі судді Гончаренка О.В. від 04 червня 2020 року, за позовом Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням трьох процентів річних, індексу інфляції та пені,

встановив:

У січні 2020 року Акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням трьох процентів річних, індексу інфляції та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 218 від 20.10.2012. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 не сплачував витрати, пов`язані зі споживанням послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У зв`язку з цим утворилась заборгованість за період з 01.11.2014 по 10.12.2019 у розмірі 85215,61 грн., заборгованість по сплаті інфляційних витрат в розмірі 19723,80 грн., заборгованість по сплаті 3% річних в розмірі 6392,71 грн., заборгованість по сплаті пені в розмірі 68376,81 грн. У зв`язку із вищевикладеним просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 2695,63 грн.

Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04 червня 2020 року позов АТ "Херсонська теплоелектроцентраль" задоволено. Суд ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 85215,61 (вісімдесят п`ять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 61 копійку).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" суму 3% річних у розмірі 6392,71 грн. (шість тисяч триста дев`яносто дві гривні 71 копійку), суму інфляційних витрат у розмірі 19723,80 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять три гривні 80 копійок) та пеню в розмірі 68376,81 грн. (шістдесят вісім тисяч триста сімдесят шість гривень 81 копійку).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" судові витрати у розмірі 2695,63 грн. (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять гривень 63 копійки).

Ухвалою Новоронцовського районного суду Херсонської області від 25 березня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, яке таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», застосувати у справі наслідки спливу позовної давності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на необґрунтованість відмови у перегляді заочного рішення, зазначив, що судом не взято до уваги такі документи, які свідчать про різну опалювальну площу, різну суму заборгованості за один і той же період. Так, в договорі укладеному між сторонами визначена певна площа, проте нарахування здійснено на іншу площу без належного підтвердження її зміни, а надані працівниками позивача розрахункові документи щодо суми заборгованості мають суттєві відмінності в сумах.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, представника АТ «Херсонська теплоелектроцентраль», ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником (наймачем) приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до договору № 218 від 20 жовтня 2012 року, які надає Приватне акціонерне товариство «Херсонська ТЕЦ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» (а.с. 8).

Відносини у сфері надання послуг з централізованого теплопостачання в Україні регулюються Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі-Правила).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється непізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем 20 жовтня 2012 року укладений договір № 218 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у якому встановлено: суб`єкт користування послугами, власник приміщення АДРЕСА_1 площею 225, 2 кв.м. Межа експлуатаційної відповідальності визначена у додатку №1. Договором встановлена оплата спожитих послуг: щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим; розрахунки за спожиті послуги виконуються за тарифами, діючими на період надання послуги (а.с.8). Умова договору щодо терміну сплати свідчить про те, що 20 число є кінцевою календарною датою сплати заборгованості.

Також позивачем до позову доданий договір купівлі-продажу від 23.07.2001 на підтвердження права власності ОСОБА_1 на приміщення. Слід зазначити, що вказаний договір не містить площу приміщення, а отже укладаючи 20.10.2012 позивач прийняв на себе зобов`язання надавати споживачеві послуги на приміщення площею 225,2 кв.м., узгодивши саме таку площу на яку він надає послуги теплозабезпечення.

Працівниками позивача, 23.02.2017 складено акт обстеження щодо відповідності опалювальної площі за вказаною адресою та зазначено, що опалювальна площа дорівнює 464,2 м.кв. (а.с.174 -175). Вказаний акт не містить відомості щодо участі відповідача у обстеженні, проте зазначений у акті додаток «план приміщення», підписаний відповідачем у день складання акту.

Разом з тим, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що до відповідача з пропозицією про внесення змін у договір № 218 від 20.10.2012, укладений між сторонами щодо зміни опалювальної площі, працівники позивача не зверталися, будь-які листи не направлялися; факту самовільного підключення до системи теплопостачання, враховуючи опалювальну площу, визначену у договорі та опалювальну площу, встановлену працівниками ТЕЦ актом обстеження від 23.02.2017 не встановлювали. Також, ним не наведено будь-яких обґрунтувань проведення обстеження і встановлення опалювальної площі за вищенаведеним актом. Позивачем не надавався додаток №1 до договору щодо зміни межі експлуатаційної відповідальності та не зазначалося про внесення змін до нього за урахуванням встановленої працівниками позивача за одностороннім актом обстеження зміни площі.

Відповідачем нарахована до сплати заборгованість відповідно до розрахунку спожитої теплової енергії за період листопад 2016-березень 2017 на загальну суму 79 662 грн. 52 коп. з урахуванням площі 464,2 кв.м. Зазначений розрахунок підписаний начальником ВЗТЕ АТ «Херсонська ТЕЦ» О.В. Болотіною (а.с.26).

До позовної заяви додана довідка щодо руху заборгованості ОСОБА_1 за період з листопада 2014 по листопад 20019 року, проте останнє нарахування проведено у березні 2017 року (а.с.12).

Висновки суду про підтвердження заборгованості актом взаємних розрахунків за спожиту теплову енергію від 11 грудня 2019 року не відповідають дійсності, оскільки, зазначений акт ОСОБА_1 , чи уповноваженою ним особою не підписаний (а.с.13).

Крім вищенаведеного розрахунку спожитої теплової енергії за період листопад 2016-березень 2017 на загальну суму 79 662 грн. 52 коп., доданого до позовної заяви, уповноваженою особою позивача, відповідачу, як споживачу послуг в свій час надавався розрахунок розрахунку спожитої теплової енергії за період листопад 2016-березень 2017 на загальну суму 79 662 грн. 52 коп., оригінал якого надавався для огляду суду апеляційної інстанції. Наведений розрахунок підписаний начальником ВЗТЕ ПрАТ «Херсонська ТЕЦ» О.Т. Демченко (а.с.131).

Суд першої інстанції не надав оцінки наданому відповідачем акту розрахунку за підписом ОСОБА_2 та з`ясував розбіжності у сумах до сплати за наведеними актами. За поясненнями представника позивача, розрахунок доданий до позовної заяви узгоджується з площею, визначеною актом обстеження.

Разом з тим, збільшення опалювальної площі з 225,2 кв.м, визначеній договором, на 464,2 кв.м., зазначеній у акті обстеження, позивачем у встановленому законом порядку, враховуючи пояснення представника позивача, не доведено. А отже наведена підстава для розрахунку спожитої теплової енергії за період листопад 2016-березень 2017 на загальну суму 79 662 грн. 52 коп., не може бути визнана обґрунтованою.

Разом з тим, надані позивачем та відповідачем докази свідчать про неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати спожитої теплової енергії і інше відповідачем не спростовано.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та його представник зазначили, що дійсно відповідач не здійснював щомісячно оплату за отримані послуги теплопостачання за фінансових обставин, проте вважали, що наданий уповноваженою особою позивача ОСОБА_1 розрахунок спожитої теплової енергії за період листопад 2016-березень 2017 на загальну суму 79 662 грн. 52 коп. (а.с.131) є таким, який ними визнається, як документ пред`явлений теплопостачальною організацією споживачу для оплати отриманих послуг.

Отже позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та доведеними.

З технічного запису судового засідання суду першої інстанції вбачається, що під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відповідач та його представник зазначали про наявність права на заяву про застосування строку позовної давності, яке відповідач не зміг реалізувати, оскільки не був присутній у судовому засіданні. Аналогічна заява міститься в апеляційній скарзі.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 256,257 ЦК України).

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відомості з ЕДРСР свідчать, що за стягненням основної суми заборгованості позивач звертався з заявою про видачу судового наказу, який був виданий ухвалою суду 16 квітня 2018 року та скасований - 04 квітня 2019 року.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати, згідно з частиною другою статті 264 ЦК України, з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною.

На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (п. 82 постанови Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17).

До суду позивач звернувся з позовом 20 січня 2020 року. Отже в межах строку позовної давності, з урахуванням розрахунку відповідача зі строком розрахунку до 18.12.2019, умов договору про щомісячну сплату не пізніше 20 числа місяця, до стягнення підлягає сума основного боргу 39096, 93 грн. грн., з яких:

- за грудень 2016 року, враховуючи сплату не пізніше 20 січня 2017 року та дату подання позову 20 січня 2020 року - 9 507, 04 грн;

- за січень 2017 року, враховуючи сплату не пізніше 20 лютого 2017 року - 11 026,21 грн.,

- за лютий 2017 року- враховуючи сплату не пізніше 20 березня 2017 року - 8971, 54 грн.,

- за березень 2017 року враховуючи сплату не пізніше 20 квітня 2017 року - 9 592, 14 грн.

Нарахування на прострочену заборгованість інфляційних витрат та трьох відсотків річних передбачено умовами укладеного між сторонами договору (підпункт 6 пункту 15).

У спірних правовідносинах наявні підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрата тому до стягнення підлягає 3% річних в сумі 3 267 грн. та інфляційні в сумі 10 213, 74 грн., які розраховані за періоди: сума заборгованості - 9 507, 04 грн. ( період заборгованості :21.01.2017 18.12.2019) = 829,00 грн. 3% річних та 2 702,64 інфляційних втрат; сума заборгованості 11 026,21 грн. (період заборгованості 21.02.2017 18.12.2019) = 933,00 грн 3% річних та 2 994,31 грн. інфляційних втрат; сума заборгованості - 8971, 54 грн. ( період заборгованості 21.03.2017 18.12.2019) = 739,00 грн. 3% річних та 2 234,49 інфляційних втрат; сума заборгованості 9 592, 14 грн. ( період заборгованості 21.04.2017 18.12.2019) = 766,00 грн. - 3% річних та 2 282,30 грн. інфляційних втрат.

Крім того, відповідно до умов пункту 12 договору № 218 від 20 жовтня 2012 року сторони передбачили за несвоєчасне внесення плати стягнення з споживача пені у розмірі подвійної облікової ставки від суми боргу за кожен день прострочки.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Зупинення дії частини першої статі 26 наведеного Закону згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020 у часі не підпадає під період за який стягується пеня.

З урахуванням застосування за заявою відповідача строку позовної давності , який в силу статті 258 ЦК України, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) є спеціальним та складає один рік, розмір пені від суми боргу 39096 грн. 93 коп., складає 12 100 грн. 48 коп. ( за період з 21.01.2019 по 18.12.2019).

Позбавлення відповідача можливості заявити про застосування строку позовної давності призвело до стягнення суми заборгованості поза її межами, внаслідок чого рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині сум визначених до стягнення, а саме зменшення заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії з суми 85215 грн. 61 коп. (вісімдесят п`ять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 61 копійка) до суми 39 096 грн. 93 коп. (тридцять дев`ять тисяч дев`яносто шість гривень 93 копійки); суму 3% річних з 6392,71 грн. (шість тисяч триста дев`яносто дві гривні 71 копійка) до 3267 грн. (три тисячі двісті шістдесят сім гривень), суму інфляційних витрат з 19723 грн. 80 коп. (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять три гривні 80 копійок) до 10 213 грн. 74 коп. (десять тисяч двісті тринадцять гривень 74 копійки), пеню з 68376 грн. 81 коп. (шістдесят вісім тисяч триста сімдесят шість гривень 81 копійка) до 12 100 грн. 48 коп. (дванадцять тисяч сто гривень 48 копійок), судові витрати з 2695 грн. 63 коп. (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять гривень 63 копійки) до 970 грн. 16 коп. (дев`ятсот сімдесят гривень 16 копійок).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, зміна судового рішення є підставою для зміни суми судових витрат. Позов задоволений на 35,99 %, отже за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судовий збір в сумі 1455,07 грн..

Додаткові твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є доводами апеляційної скарги та в установленому процесуальним законом порядку (ст. 364 ЦПК України), особа, яка подала апеляційну скаргу її не доповнила.

Керуючись статтями 367,374,376,382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04 червня 2020 року змінити в частині визначення сум до стягнення, зменшивши заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії з суми 85215 грн. 61 коп. (вісімдесят п`ять тисяч двісті п`ятнадцять гривень 61 копійка) до суми 39 096 грн. 93 коп. (тридцять дев`ять тисяч дев`яносто шість гривень 93 копійки); суму 3% річних з 6392,71 грн. (шість тисяч триста дев`яносто дві гривні 71 копійка) до 3267 грн. (три тисячі двісті шістдесят сім гривень), суму інфляційних витрат з 19723 грн. 80 коп. (дев`ятнадцять тисяч сімсот двадцять три гривні 80 копійок) до 10 213 грн. 74 коп. (десять тисяч двісті тринадцять гривень 74 копійки), пеню з 68376 грн. 81 коп. (шістдесят вісім тисяч триста сімдесят шість гривень 81 копійка) до 12 100 грн. 48 коп. (дванадцять тисяч сто гривень 48 копійок) , судові витрати з 2695 грн. 63 коп. (дві тисячі шістсот дев`яносто п`ять гривень 63 копійки) до 970 грн. 16 коп. (дев`ятсот сімдесят гривень 16 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1455 грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 12 серпня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська