Справа № 670/633/18
Провадження № 2/673/15/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Ягодіної Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ясінської М.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, Віньковецької селищної ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання до вчинення дій, визнання недійсним та скасування актів комісії сільської ради, відшкодування моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі Відповідач №1) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що являється власником земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою Відповідача №1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Внаслідок утримання домашніх тварин у домогосподарстві Відповідача №1, остання розмістила гноєсховище та інше сміття на земельній ділянці позивачки, крім того використовує її для проведення будівельних робіт. З цього приводу, 25.07.2018 року начальником Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі винесено припис згідно якого Відповідача №1 зобов`язано вчинити ряд дій з метою дотримання санітарних норм. Зазначені вимоги припису Відповідач №1 не виконує. З цього приводу, 25.04.2018 року та 02.04.2019 року комісією Нетечинецької сільської ради складені акти про те, що Відповідач №1 виконала вимоги означеного припису в повному обсязі, що не відповідає фактичним обставинам справи. Крім того, за заявою Відповідача №1 було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку, яка належить останній та знаходиться за тією ж адресою. Проте, позивач не погоджувала межі земельної ділянки, з цього приводу відсутній в матеріалах технічної документації акт встановлення та погодження меж, який мав би також бути завірений двома інженерами- землевпорядниками. За таких обставин з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просить суд зобов`язати Відповідача №1:

-забрати самовільно встановлену металеву огорожу із земельної ділянки позивача;

-виготовити технічну документацію відповідно до законів землеустрою за участю суміжників та встановити межу за участю осіб, уповноважених на виготовлення технічної документації;

- виконати вимоги приписуначальника Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі №12 від 25.07.2018 року;

-забрати гноєсховище та утримання домашніх тварин на 12м. від межі земельної ділянки позивача;

Крім того, просила притягнути Відповідача №1 до адміністративної відповідальності за невиконання вимог вказаного припису.

Внаслідок протиправних дій Відповідача №1 позивач змушена вживати додаткових заходів для відновлення своїх прав, що полягають у збиранні доказів, проїзду до суду. Вказане також негативно вплинуло на її здоров`я, викликає постійні стреси, нервове напруження. В зв`язку з цим позивач просить також стягнути із Відповідача №1 моральну шкоду в розмірі 10000грн та матеріальну-86,88грн.

Крім того, позивач вказуючи, що акти Нетечинецької сільської ради від 25.04.2018 року та 02.04.2019 року складені неуповноваженими комісіями, просила суд їх визнати недійсними та скасувати, а з Нетечинецької сільської ради Віньковецького району стягнути заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000грн.

Ухвалою судді від 18.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у даній справі з надання права відповідачу подати відзив, а позивачу- відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Нетечинецьку сільську раду Віньковецького району Хмельницької області.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 , про притягнення Відповідача №1 до адміністративної відповідальності за невиконання припису начальника Віньковецького районного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області №12 від 25.07.2018 року щодо порушення вимог санітарного законодавства закрито.

Ухвалою суду від 26.04.2019 року прийнято до провадження уточненні вимоги позову ОСОБА_1 до Відповідача №1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, виконання зобов`язань, відшкодування шкоди.

Залучено до участі в справі в якості співвідповідача Нетечинецьку сільську раду Віньковецького району Хмельницької області (далі Відповідач №2).

Ухвалою суду від 26.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 29.01.2021 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Віньковецьку селищну раду Хмельницької області (далі Відповідач №3).

26.02.2021 року від Відповідача №3 надійшов відзив на позов в якому останній стверджуючи, що являється правонаступником всього майна, прав та обов`язків Відповідача №2 вимоги позову не визнав, з огляду на те, що акти складені комісіями у відповідності до вимог чинного законодавства, при цьому позивачем не доведено факту заподіяння їй діями відповідача №2 моральної шкоди.

11.03.2021 року від позивача надійшла відповідь (заперечення) на відзив згідно якої остання вказує, що оспорюванні акти складені неуповноваженими комісіями, а їх зміст не відповідає дійсності, оскільки Відповідач №1 до цього часу не виконала вимоги припису.

В судовому засіданні сторона позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Крім того, ОСОБА_1 вказувала, що внаслідок протиправних дій з боку Відповідача №1 позбавлена можливості набути у власність суміжну земельну ділянку, в тому числі виготовити на таку технічну документацію.

Представник Відповідача №1 заперечуючи щодо задоволення позовних вимог вказав, що такі є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 жодним чином не порушені права позивача як суміжного землекористувача.

Також Відповідач №1 будучи присутньою у попередніх засіданнях суду, вказала, що на виконання вимог припису нею було встановлено металеву огорожу на належній їй земельній ділянці. Зауважила, що під час виконання означених робіт нею було прийнято рішення про її встановлення не на межі земельних ділянок, а з відступом в сторону зменшення площі власної земельної ділянки. Також, пояснила, що яму, де утримувалися кролі і яка розташовується на частині належної їй земельної ділянки було продезінфіковано, облаштовано шифером та наразі така використовується за призначенням. Можливості прибрати у інше місце гноєсховище немає, оскільки таке розміщується безпосередньо біля господарської споруди (сарая), де утримуються домашні тварини. Крім того, зауважила, що нею у відповідності до норм законодавства було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки в натурі щодо надання у власність земельної ділянки, перешкод для оформлення позивачем права власності на суміжну земельну ділянку, зокрема виготовлення нею технічних документів зі свого боку не створює.

Представник Відповідача №2 до суду не з`явився, однак належним чином був повідомлений про розгляд справи.

Представник Відповідача №3 до суду не з`явився, разом із відзивом на позов, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачів.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч.1 та ч.1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,і відшкодування завданих збитків.

Так, судом встановлено, що власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,25га із кадастровим номером :02:002:0048, що знаходяться по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4 (а.с.75,112 Т.1).

Згідно довідки Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області від 20.03.2019 року земельна ділянка, яка межує з домогосподарством ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 знаходиться у користуванні ОСОБА_1 (а.с.138 Т.1).

Вказана земельна ділянка не забудована та використовується позивачем для садівництва, що сторонами не оспорюється.

Домоволодіння, де проживає позивач, а також являється його власником розташоване за адресою АДРЕСА_1 (а.с.136 Т.1).

07.05.2018 року позивач зверталася із заявою до Відповідача №2 з приводу вжиття відповідних заходів до Відповідача №1, яка наносить шкоду суміжній земельній ділянці позивача, що виражається у попаданні гілок дерев, які ростуть на межі земельних ділянок (а.с.9 Т.1).

25.07.2018 року начальником Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі Вознюком В.Є. проведено перевірку заяви ОСОБА_1 на виконання вимог санітарного законодавства у господарстві ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено, що біля сарая складається гноївка, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 , яка складена впритул до межі і під час дощів та парпання курей перекидається та затікає на земельну ділянку останньої. Із слів ОСОБА_1 біля межі утримувалися кролі в земельній ямі глибиною 2м, кролі хворіли і загинули у серпні 2016 року, а яма не засипана і з неї виділяється неприємних запах.

В зв`язку з недотриманням санітарних норм все це призводить до неприємних запахів, які поширюються на земельну ділянку ОСОБА_1 , під час заливних дощів можливе витікання гноївки на земельну ділянку.

За наслідками перевірки вказаною посадою особою винесено припис №12, яким зобов`язано ОСОБА_4 на межі, де складається гноївка вирити канаву розміром 50х50х80см, залити бетоном і зробити огорожу 1,5м, а гноївку складати за 2м від межі; яму, де утримувалися кролі продезинфікувати та засипати землею до 15.08.2018 року. Контроль за виконанням припису покладено на Нетечинецьку сільську раду в особі голови КовальЛ.Д. (а.с.7 Т.1).

За наслідками невиконання вимог означеного припису ніхто не притягувався до адміністративної відповідальності.

12.08.2020 року на виконання ухвали суду, комісією в складі начальника Віньковецького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, в.о. голови Нетечинецької сільської ради, депутата вказаної ради в присутності ОСОБА_1 та власника земельної ділянки ОСОБА_4 обстежено земельну ділянку останньої з метою встановлення обставин виконання вимог вказаного вище припису.

Під час обстеження встановлено, що від межі земельної ділянки ОСОБА_1 встановлено металеву огорожу висотою 1,5м і на 50 см в грунт поміщено метал. Гноївка розташовується за 2,7м від межі ОСОБА_1 . Яма, де утримувались кролі облаштована шифером, про що складено відповідний акт (а.с.48 Т.2).

При вирішенні вимог позову, суд враховує наступне.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що на виконання вимог вказаного вище припису Відповідач №1 встановила металеву огорожу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що Відповідач №1 порушила межі належної їй земельної ділянки, встановивши таку огорожу на земельній ділянці позивача. Аналогічну позицію позивачка висловила в судовому засіданні.

У зв`язку із такими обставинами, запереченням означеного факту Відповідачем №1, відповідно до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України позивачу було роз`яснено її право на заявлення клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи на предмет порушення Відповідачем №1 меж земельної ділянки під час проведення робіт по встановленню огорожі, однак на пропозицію суду скористатись таким правом вона відмовилась.

Вирішуючи вимоги позову в частині зобов`язання Відповідача №1 виготовити технічну документацію відповідно до законів землеустрою за участю суміжників та встановити межу за участю осіб, уповноважених на виготовлення технічної документації суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

В силу ч.1 ст. 107 цього Кодексу основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Статтею 181 цього Кодексу визначено, що землеустрій це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Землеустрій передбачає встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок ( п. «е» ч. 1 ст. 184 ЗК України).

В силу ч. 1 ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у виді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Згідно зі ст. 55 вказаного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі Інструкція).

Із п.п. 4.1, 4.3 Інструкції слідує, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

В силу ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як зазначено вище, власник або користувач земельної ділянки вправі вимагати встановлення твердих меж належної йому земельної ділянки та відновлення втрачених або зниклих межових знаків.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Такий комплекс робіт здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою, погодженою та затвердженою в установленому порядку.

З метою встановлення (відновлення) меж присадибної ділянки в натурі (на місцевості) Відповідач №1 розробила та затвердила в установленому порядку технічну документацію із землеустрою, на підставі якої були проведені роботи з встановлення твердих меж (а.с. 92-116 Т.1).

Після цього Відповідач №2 безоплатно передав земельну ділянку у власність Відповідачу №1 з дотриманням порядку приватизації земель комунальної власності.

Що ж стосується посилань позивача про непогодження нею як суміжним користувачем меж земельної ділянки суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 193 ЗК України визначено, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планівта проектів землеустрою.

Згідно зі ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Вказане відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 січня 2019 року (справа № 580/168/16-ц).

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких даних з приводу того, що технічна документація із землеустрою виготовлена всупереч вимогам чинного законодавства та порушує права позивача як суміжного землекористувача, в тому числі позбавляє останню можливості приватизувати земельну ділянку, що перебуває в її користуванні. В зв`язку з чим правові підстави щодо покладення обов`язку на Відповідача №1 повторно виготовити технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку із встановлення її меж в натурі відсутні.

Вирішуючи вимоги позову в частині покладення обов`язку на Відповідача №1 виконати вимоги припису №12 від 25.07.2018 року, суд зазначає наступне.

Так, з огляду на зміст вказаного припису посадовою особою Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі встановлено недотримання санітарних норм Відповідачем №1, що призводить до неприємних запахів, які поширюються на земельну ділянку позивачки, а також можливого витікання гноївки на земельну ділянку останньої. В зв`язку з чим, Відповідача №1 зобов`язано виконати ряд дій.

Як встановлено судом, на виконання його вимог, Відповідач №1 виконала наступні роботи: встановила металеву огорожу, висотою 1,5м, на 50 см в грунт розмістила метал. Гноївку розташувала за 2,7м від межі позивачки, яму, де утримувались кролі облаштувала шифером.

У ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 року №44, передбачено, що відстань між житловими будинками (літніми кухнями) та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1.(пункт 3.25 а*);

відстань віж житлового будинку та літньої кухні до господарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50кв.м, майданчиків для компосту, дворових вбиралень, сміттєзбірника повинна становити не менше 15м (таблиця 3.2.а);

відстань від питного колодязя до господарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50кв.м., майданчиків для компосту, дворових вбиралень, сміттєзбірника повинна становити не менше 20м (таблиця 3.2а);

відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитися у глибині двору не ближче 15м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці не ближче 12м (пункт 3.26);

дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15м від житлових будинків і 20м від джерела водопостачання (колодязя), обов`язково враховуючи напрямок ухилу ділянки (пункт 3.31).

Вимоги означеного припису, начальник Держроспоживслужби у Віньковецькому районі ОСОБА_5 з огляду на недотримання санітраних норм, мотивував тим, що Відповідачем №1 складається гноївка впритул до межі земельної ділянки ОСОБА_1 і під час дощів гній затікає та перекидається на земельну ділянку останньої.

Не зважаючи на часткове виконання вимог припису Відповідачем №1, суд зауважує, що наведені вище вимоги ДБН 360-92** передбачають розміщення господарських будівель і споруд, майданчиків для компосту (компостосховищ) на певній відстані від житлових будинків (літньої кухні), вікон житлових будинків, джерел водопостачання, а не межі земельної ділянки.

Також, суд враховує, що покладення означеним приписом обов`язків на Відповідача №1 з приводу вириття канави розмірами 50х50х80 см із залиттям її бетоном, зведенням огорожі висотою 1,5м, складенням гноївки за 2 м від межі, дезинфікування та засипання ями, де утримувалися кролі, не передбачено будь-якими нормативно правовими актами.

Вказане фактично підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який являється начальником Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі. Так, показав, що неодноразово брав участь в обстеженні земельних ділянок позивачки та Відповідача №1 на предмет дотримання санітарних норм, а в подальшому виконання вимог припису останньою. Вирішуючи питання щодо покладення приписом вказаних обов`язків на Відповідача №1, виходив із засад доцільності, що забезпечило б унеможливлення в подальшому поширенню неприємних запахів, пов`язаних із життєдіяльністю тварин на суміжну ділянку позивачки. При цьому, зауважив, що земельна ділянка позивачем використовується для садівництва та не містить житлових будинків та інших прирівнях до них споруд. Будь-яка шкода означеній земельній ділянці Відповідачем №1 не завдається.

Зважаючи на відсутність на території земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 житлового будинку (літньої кухні), колодязя, не підлягають задоволенню судом вимоги позову в частині зобов`язання Відповідача № 1забрати гноєсховище (гноївку, споруду для збирання рідких відходів тварин) та утримання домашніх тварин на 12м. від межі земельної ділянки позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом на Нетечинецьку сільську раду Віньковецького району Хмельницької області в особі її голови ОСОБА_6 покладено контроль за виконання ОСОБА_4 вимог вищевказаного припису.

Згідно акту обстеження домогосподарства по АДРЕСА_1 від 25.04.2018 року, який складено комісією в складі землевпорядника, депутатів сільської ради та начальника відділу Державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Віньковецького районного управління ГУ ДПСС у Хмельницькій області встановлено, відсутність порушення санітарних норм при складані ОСОБА_4 гною. Гноївка та приміщення, де утримуються тварини розташовані більше ніж 15м до житлових забудівель та прирівняних до них. На відстані 30м криниці відсутні (а.с.74 Т.1).

02.04.2019 року комісією з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, законності та правопорядку та землекористування було проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 та сусідньої земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 та встановлено, що факту захоплення земельної ділянки не виявлено, нові межові знаки встановлені на місці старих про що було складено відповідний акт (а.с.125 Т.1).

Позиваючись до суду з вимогами про визнання недійсними та скасування означених актів комісії, ОСОБА_1 мотивувала, тим, що такі були складені неуповноваженими особами. Разом з тим в ході судового розгляду покликалась, що зміст вказаних актів не відповідає дійсним обставинам справи.

В підтвердження таких вимог позивачка надала суду інформацію про постійні комісії при Нетечинецькій сільській раді відповідно до рішення ІІ сесії сільської ради від 21.12.2015 року (а.с.221 Т.1) та регламент вказаної сільської ради чинний станом на 05.10.2016 року (а.с.224-233 Т.1)

Так, з представленої суду інформації вбачається створення у сільській раді чотирьох постійних комісій, в тому числі комісії з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, законності та правопорядку та землекористування на чолі з головою комісії ОСОБА_7 , членів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно розділів 14 та 15 Регламенту Нетечинецької сільської ради сьомого скликання(далі Регламент) передбачається створення постійних та тимчасових комісій.

Крім того, в силу п.14.2 Регламенту постійні комісії обираються сільською радою з числа депутатів на строк повноважень ради, підзвітні і відповідальні перед нею.

Пункт 15.1. Регламенту вказує, що тимчасові комісії є органами ради, які обираються з числа депутатів для здійснення контролю з конкретно визначених радою питань, що належать до повноважень сільської ради.

З огляду на персональний склад комісії, який містить акт обстеження домогосподарства Відповідача №1 від 25.04.2018 року вбачається, що окрім депутатів сільської ради до нього були включені землеворядник вказаної сільської ради та начальник відділу Державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Віньковецького районного управління ГУ ДПСС у Хмельницькій області, що свідчить що такий не являється результатом роботи як то постійної чи тимчасової комісії сільської ради.

Разом з тим складення означеного акту свідчить про спільну діяльність органу місцевого самоврядування, який уповноважений здійснювати контроль за виконанням вимог припису та Віньковецького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області, яке ініціювало винесення означеного припису, а тому підстави для визнання вказаного акту недійсним з подальшим його скасуванням з огляду на те, що такий складений не уповноваженою комісією відсутні.

Що стосується посилань позивача щодо недійсності акту обстеження земельної ділянки Відповідача №1 від 02.04.2019 року, суд враховує, що такий був складений комісією з питань регламенту, депутатської діяльності, етики, законності та правопорядку та землекористування, яка є постійною комісією Нетечинецької сільської ради в зв`язку з чим відхиляє доводи позивачки з цього приводу.

Також у суду відсутні підстави піддавати сумніву зміст означених актів обстеження домогосподарства Відповідача №1, оскільки вони узгоджуються між собою, а позивачем не надано суду доказів протилежного. При цьому, надані позивачем фотоматеріали не спростовують висновки суду і з огляду на їх якість не можуть мати доказове значення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За наведених обставин суд доходить до висновку, що позивачка не довела належними доказами факт порушення її прав відповідачами по справі.

Як вбачається із ч.1 ст.22 та ч.1 ст. 23 ЦК України саме з цією обствиною закон пов`язує право особи на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи, що в ході розгляду означеного спору судом не встановлено порушення прав позивача, вимоги позову останньої про стягнення з Відповідачів №1 та №2 моральної шкоди в розмірах 10000грн. та 5000грн відповідно, а також матеріальної шкоди в розмірі 86,88грн з Відповідача №1 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 258, 259, 263-268, 273, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, Віньковецької селищної ради Хмельницької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Віньковецьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 27 лютого 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач Нетечинецька сільська рада Віньковецького району Хмельницької області, місцезнаходження: Хмельницька область, Віньковецький район, с. Нетечинці, вул. Подільська, 33, код ЄДОПОУ 04403380.

- відповідач Віньковецька селищна рада Хмельницької області, місцезнаходження: Хмельницька область, смт Віньківці вул. Соборної України, 20, код ЄДРПОУ 04403315.

Повний текст рішення складено 02.04.2021 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна