Справа № 357/9080/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Севериненко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.07.2010 року у розмірі 134 162,80 грн. та судові витрати в сумі 2 102 грн.

В обґрунтування позову вказував, що з метою отримання кредитних коштів відповідач звернувся із заявою від 01.07.2010 року про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2020 року становить 294 522,29 грн., з яких: 1 981,63 грн. заборгованість за тілом кредита; 289 873,07 грн. заборгованість за відсотками; 2 667,59 грн. нарахована пеня.

14.09.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

01.10.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує.

08.12.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивовано зауваженнями з боку відповідача щодо розрахунку заборгованості, зокрема, неправильним нарахуванням відсотків, відсутності у ньому суми погашення кредиту. Наданий суду розрахунок заборгованості відповідач вважає не належним та не допустимим доказом. Також відповідач ствердив, що не підписував умов щодо збільшення строку позовної давності, тому вважає, що в даному випадку строк позовної давності встановлюється за загальним правилом 3 роки.

31.12.2020 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій остання виклала заперечення на доводи відповідача. Вказала на наявність письмової згоди відповідача з умовами, викладеними в Умовах та Правилах, яку останній надав банку підписавши відповідну заяву. Виписку по картковому рахунку вважає належним та допустимим доказом, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача та підтверджує факт використання боржником кредитних коштів. Також представник зазначила про черговість зарахування коштів, де основна сума боргу сплачується в третю чергу та відобразила формулу нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість. Представник також вказала, що карткові рахунки відкриті на невизначений строк, оскільки дія договору пролонгується кожні 12 місяців.

04.03.2021 року судом отримано від представника позивача заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій останній просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 01.07.2010 р. в розмірі 8 186,52 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 1 981,63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4 870,47 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 1 334,42 грн. заборгованість з пені, а також понесені судові витрати.

10.03.2021 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив та заява про застосування позовної давності на заяву про зменшення позовних вимог, а також письмові пояснення.

29.03.2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги.

31.03.2020 року ухвалою суду залишено без розгляду заяву заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення пені в розмірі 1 334,42 грн. Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) в розмірі 1981,63 грн. та 4 870,47 грн. заборгованості за відсотками прийнято до розгляду.

В матеріалах справи містяться заяви учасників про проведення розгляду справи без їхньої участі.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.07.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошті у виді відкриття кредитної лінії.

Кредитний договір складається з підписаної позичальником анкети-заяви, пам`ятки клієнта, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що засвідчені підписами відповідача.

Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відкриту на ім`я позичальника.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.07.2010 року, сторонами узгоджені відсотки за користування кредитом, розмір щомісячних платежів (7% від заборгованості), комісії, пені та штрафів в разі прострочення платежів.

Позивачем на підтвердження позовних вимоги також надані виписка про рух коштів та копія паспорта відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, згідно наявних у справі письмових доказів, враховуючи користування відповідачем кредитними коштами, вбачається про наявність між сторонами зобов`язань за кредитним договором на погоджених умовах.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.07.2010 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошті у виді відкриття кредитної лінії.

Кредитний договір складається з підписаної позичальником анкети-заяви, пам`ятки клієнта, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що засвідчені підписами відповідача.

Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачу кредит, шляхом відкриття кредитної лінії на платіжну картку, відкриту на ім`я позичальника.

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 01.07.2010 року, сторонами узгоджені відсотки за користування кредитом, розмір щомісячних платежів (7% від заборгованості), комісії, пені та штрафів в разі прострочення платежів.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2020 року за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 294 522 грн. 29 грн, яка складається: 1 981,63 грн. заборгованість за тілом кредиту; 289 873,07 грн. заборгованість за відсотками; 2 667,59 грн. нарахована пеня

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (доданий до заяви про зменшення розміру позовних вимог) станом на 31.01.2021 року, за відповідачем наявна заборгованість в розмірі 8 186,52 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) - 1 981,63 грн., 4 870,47 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також сума пені в розмірі 1 334,42 грн.,

Позивачем на підтвердження позовних вимоги також надані виписка про рух коштів та копія паспорта відповідача.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, згідно наявних у справі письмових доказів, враховуючи користування відповідачем кредитними коштами, вбачається про наявність між сторонами зобов`язань за кредитним договором на погоджених умовах.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідач у своєму відзиві просив про застосування строків позовної давності до усіх позовних вимог та відмовити у задоволенні позову.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу» (п. 59 Постанови).

Анкета-заява позичальника від 01.07.2010 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, сторонами не погоджено кінцевого терміну погашення кредиту, а також та обставина, що кінцевий строк погашення відповідає строку дії картки.

Судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, а також періодично здійснював погашення заборгованості, зокрема: 22.12.2018 року 50 грн.; 28.11.2018 року 50 грн.; 29.10.2018 року 50 грн.; 17.08.2018 року 50 грн.; 02.07.2018 року 50 грн., 25.05.2018 року 50 грн., 12.05.2018 року 27,41 грн.; 04.05.2018 року 50 грн.; 10.04.2018 року 50 грн.; 27.03.2018 року 50 грн.; 12.03.2018 року 25 грн., 09.03.2018 року 77,42 грн.; 23.02.2018 року 50 грн.; 19.02.2018 року 50 грн.; 04.02.2018 року 154,84 грн.; 29.01.2018 року 2000 грн.

Вказані виплати, виходячи з погоджених умов договору, могли бути зараховані банком як на погашення тіла кредиту, відсотків та штрафних санкцій.

Наведене підтверджується випискою про рух коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що моментом перебігу позовної давності за вказаним кредитним договором - є момент, коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тому перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу відповідача по кредиту, тобто з 22.12.2018 року.

Таким чином, оскільки з позовом до суду банк звернувся 23.08.2020 року, суд дійшов висновку, що позивачем не порушено трирічний строк позовної давності щодо пред`явлення позову про стягнення тіла кредиту та відсотків.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у Постанові від 15.01.2021 р. у справі № 494/366/19.

У своєму відзиві відповідач вказує на ту обставину, що розрахунок заборгованості (в частині нарахування відсотків) не відповідає дійсності і його правильність неможливо перевірити, а тому не вважає наданий суду документ належним доказом.

Суд критично ставиться до таких доводів відповідача з огляду на таке.

При укладанні договору з банком відповідач погодився на розмір відсоткової ставки, при цьому за досить тривалий термін користування кредитними коштами та несвоєчасним погашенням заборгованості, відповідач не звернувся в банк з питанням про нарахування відсотків або вимогою про роз`яснення їх нарахування.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в межах заявлених вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) в розмірі 1 981,63 грн. та 4 870,47 грн. заборгованість за простроченими відсотками, тобто у заявленому позивачем розмірі тілу кредиту та відсоткам.

Доводи заперечень відповідача зводяться до незгоди з розрахунком позивача, при цьому відповідачем не надано протилежного розрахунку або доказів на спростування розрахунку позивача.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки судом прийнята до розгляду заява позивача про зменшення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та відсотків, позов задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01.07.2010 року в розмірі 1 981,63 грн. за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) та 4870,47 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також 2 102 грн. судового збору.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов