Провадження № 22-ц/801/862/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 рокуСправа № 127/17451/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

за участю сторін: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ДВС Куртяк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №147/1136/18 за скаргою ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк Ілони Віталіївни та заінтересованої особи Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на дії державного виконавця та про скасування постанов,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вегери Андрія Анатолійовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року, яка постановлена суддею Король О.П., в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 22 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження №62896948 та про скасування постанов. Скарга мотивована тим, що в провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/17451/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки нерухомого майна, стягнення грошової компенсації вартості частки у спадщині.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року, накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якої є заявник; накладено арешт на майно, що знаходиться в житловому будинку.

Виконання ухвали щодо накладення арешту на майно, яке знаходиться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , доручено Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

07 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримала копію постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. від 28 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62896948, з якої стало відомо, що відповідача визнано боржником у вказаному виконавчому провадженні на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року по справі №127/17451/20.

Після отримання оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відповідачу стало відомо, що 28 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Кармалюк І.В. в межах виконавчого провадження №62896948 також винесено постанову про розмір мінімальних затрат виконавчого провадження у розмірі 169 грн та постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 9446 грн. Такі дії старшого державного виконавця Кармалюк І.В. заявник вважає неправомірними, а оскаржувані постанови у виконавчому провадженні №62896948 такими, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є незаконними, у зв`язку з чим просила їх скасувати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження №62896948 про скасування постанов. У задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Вегера А.А. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що постанови державного виконавця винесені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу.

Просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а саме:

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. щодо визнання боржником у виконавчому провадження №62896948 ОСОБА_1 .

Скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. від 28 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62896948.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. від 28 серпня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62896948.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. від 28 серпня 2020 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62896948.

Стягнути судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що провадженні Вінницького міського суду Вінницької області на розгляді перебуває цивільна справа №127/17451/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки нерухомого майна, стягнення грошової компенсації вартості частки у спадщині.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року накладено арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , співвласником якої є заявник; накладено арешт на майно, що знаходиться в житловому будинку. Виконання ухвали щодо накладення арешту на майно, що знаходиться в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , доручено Центральному відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. відкрито виконавче провадження №62896948 з виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 20 серпня 2020 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки нерухомого майна, стягнення грошової компенсації вартості частки у спадщині.

ОСОБА_1 у скарзі зазначає про те, що ухвала суду від 20 серпня 2020 року у справі №127/17451/20 не містить відомостей про стягувача і боржника, в тому числі їх повного найменування. Відомості про ОСОБА_1 з її реєстраційним номером облікової картки платника податків та місцем реєстрації ухвала суду не містить. В резолютивній частині ухвали суду зазначено відомості про те, що ОСОБА_3 є співвласником житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , на майно, що нібито перебуває в такому будинку, накладено арешт згідно з переліком, та зазначено її повні реквізити.

У частині першій статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Разом з тим, за змістом частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

Апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що заявником не наведено доводів щодо того, які саме її права та свободи порушено діями чи бездіяльністю державного виконавця.

При цьому нормами ЦПК України визначено порядок захисту прав боржника у разі забезпечення позову шляхом апеляційного перегляду і касаційного оскарження, відтак, вимоги скарги про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк І.В. щодо визнання боржником у виконавчому провадження №62896948 ОСОБА_1 та скасування постанови цього ж державного виконавця від 28 серпня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62896948, безпідставні, оскільки направлені на скасування заходів забезпечення позову, вжиті судом.

Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що вимоги до виконавчого документа встановлено для забезпечення можливості здійснення виконавчого провадження, а імперативного обов`язку повернення виконавчого документа у разі відсутності в ньому відомостей про ОСОБА_1 , її реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та місця реєстрації не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а зводяться до не згоди з оскаржуваним судовим рішенням та власного тлумачення заявником норм Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо вирішення вимог скарги про скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62896948, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

На спірні правовідносини поширюється Закон України «Про виконавче провадження», згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закон України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Згідно з частиною другою статті 74 Закон України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 381/2126/18 (провадження № 14- 324цс19), від 12 червня 2019 року у справі № 370/1547/17 (провадження № 14- 223цс19), від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18), від 03 квітня 2019 року у справі № 370/1034/15-ц (провадження № 14-103цс19).

Відтак, спори щодо стягнення витрат виконавчого провадження та щодо стягнення виконавчого збору належать до юрисдикції адміністративних судів і їх слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції, не звернув на зазначене уваги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами першою та другою статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Оскільки суд першої інстанції не встановив правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, у зв`язку з чим порушив норми цивільного процесуального законодавства щодо визначення предметної юрисдикції справи та розглянув в порядку цивільного судочинства скаргу щодо скасування постанов державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, які підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства, постановлена ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю. В іншій частині ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.255, 367, 374, 376, 377, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вегери Андрія Анатолійовича задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року в частині вирішення вимог про скасування постанов старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк Ілони Віталіївни від 28 серпня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62896948, скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кармалюк Ілони Віталіївни від 28 серпня 2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62896948 - закрити.

Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її скаргою в частині скасування постанов державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

В іншій частині ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

мСтадник І.М.