Справа № 489/3413/20
Номер провадження 2/489/362/21
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Шенкевич К. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач 1) та до ОСОБА_2 (далі - відповідач 2), третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини

встановив

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення з ОСОБА_2 аліментів та накладення заборони на відчуження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, матеріально його не утримують, не цікавляться його вихованням, інтересами та здоров`ям.

Представники відповідачів направили відзив, яким проти позову заперечували, зазначили, що відповідач 1 приходив до дитини протягом року, мав проблеми зі здоров`ям, тому не мав змоги приходити частіше. Частково погашає заборгованість зі сплати аліментів. У квартирі є все необхідне для дитини.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносин.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.04.2017, відібрано малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька - ОСОБА_1 , без позбавлення батьківських прав. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31.03.2017 р. та до закінчення часу його перебування в державному закладі.

Відповідно до довідки № 599 від 17.02.2020, наданої комунальне некомерційне підприємство "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради, ОСОБА_1 перебуває на психіатричному обліку в групі консультативного нагляду з 2012 року.

Згідно з листом Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 33 721 від 18.02.2020, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , станом на 18.02.2020 становить 19 832,88 грн.

Відповідно до характеристики, наданої дільничим Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 07.02.2020, ОСОБА_1 зарекомендував себе з посереднього боку. Раніше неодноразово був помічений у п`яному вигляді в громадських місцях. До адміністративної відповідальності протягом 2019 - 2020 року не притягався.

З листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21.02.2020 вбачається, що фахівцями Центру поінформовано відповідача 1 з питань реєстрації новонародженої дитини, проведено психолого - педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, необхідності повернення дитини з Дитячого будинку. Під час відвідування фахівцями центру сім`ї 14.03.2019 відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в стані алкогольного сп`яніння, поводили себе агресивно та збуджено, від співпраці з центром відмовились. Представники центру 21.12.2019 та 10.01.2020 здійснювали вихід за адресою проживання ОСОБА_1 , однак вдома нікого не було. На залишені інформаційні повідомлення з проханням звернутись до Центру сім`ї ніхто не відреагував та не звернувся.

Відповідно до листа Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради від 20.02.2020 за вих. № 177-03-04, за час перебування ОСОБА_5 в будинку дитини, батько його відвідував: протягом 2017 року - 3 рази; протягом 2018 року - 5 разів; протягом 2019 року - 12 разів; протягом 2020 року - 2 рази.

Відповідно до Постанови лікарсько - консультативної комісії від 22.05.2020 № 8 затверджено, що за станом здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може ростити та виховувати свою дитину.

Висновком лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків від 22.05.2020 № 7 затверджено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків.

Відповідно до Висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.08.2020, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з Актом психологічного дослідження № 5-19 від 22.10.2019, складеним психологом центру "Жемчужинка", між ОСОБА_1 та його сином - ОСОБА_3 існує позитивний контакт.

Як вбачається з заяви від 07.10.2019, ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР з заявою надати висновок про доцільність повернення дитини у сім`ю батька за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до заяви від 29.10.2019, ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР з заявою про те, що він має намір повернути дитину у сім`ю і просив обстежити умови проживання та надати акт обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач стверджує, що не отримував відповіді від Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР на свої заяви.

Згідно з розрахунком Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вих. № 67964 від 15.10.2019, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на вересень 2019 становила 17 274,88 грн.

Відповідно до характеристики за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , завіреної сусідами: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 спокійний, ввічливий, спиртні напої не вживає, доглядає за двома інвалідами, сам є інвалідом ІІІ групи. Скарг від сусідів немає.

Відповідачем 1 надано до суду довідку про доходи ОСОБА_2 про отриману пенсію за період з 01.09.2018 до 31.08.2019 у розмірі 21 245,17 грн. Крім того, надано довідку про доходи ОСОБА_9 про отриману пенсію за період з 01.09.2018 до 31.08.2019 у розмірі 25 534 грн. та довідку про отриману пенсію ОСОБА_10 за період з 01.04.2019 до 30.09.2019 у розмірі 26 039,91 грн.

Згідно з довідкою управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району № 794 від 25.03.2019, ОСОБА_1 за період з січня 2018 року до березня 2019 року отримав допомогу на догляд за інвалідом у розмірі 26 497 грн. та 24 110 грн. допомогу на догляд за інвалідом за період з вересня 2018 до вересня 2019, що підтверджено довідкою управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району № 2103 від 02.09.2019.

Відповідно до довідки управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району № 2102 від 02.09.2019 ОСОБА_1 за період з вересня 2018 до вересня 2019 отримав державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю на загальну суму 19 527 грн.

Згідно з довідкою управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району № 2101 від 02.09.2019 ОСОБА_2 за період з вересня 2018 до вересня 2019 отримав державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю на загальну суму 19 527 грн.

Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 19.03.03-25/І/4563/19 від 03.09.2019, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 19.03.03-25/І/4538/19 від 03.09.2019, за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.04.2019, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" відповідачу 1 встановлено діагноз: органічний розлад особистості сполучного генезу.

Згідно з наданою довідкою від 13.06.2018, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності з дитинства.

Відповідно до характеристики, складеної за місцем мешкання ОСОБА_2 та завіреної сусідами, остання веде звичний спосіб життя, не вживає алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Скарг від сусідів не має.

Згідно довідки комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради № 4206 від 18.11.2020, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку з синдромом залежності від каннабіноїдів та алкоголю, стан ремісії.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.04.2021, спеціалістом сектору опіки та піклування ССД адміністрації Інгульського району було обстежено житлово - побутові умови проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено відсутність умов для проживання дитини: в кімнатах брудно, брудний посуд, відсутній умивальник, стіни облущені, є пліснява та грибок. В квартирі стоїть неприємний запах. В Акті зазначено, що ОСОБА_1 також проживає за вказаною адресою.

Крім того, позивачем додано запрошення від 14.01.2020, 11.03.2020, 18.05.2020, 15.06.2020, якими ОСОБА_1 просили зателефонувати до сектору опіки та піклування ССД адміністрації Інгульського району для вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав.

Відповідно до інформації Миколаївського обласного будинку дитини № 82-16-04 від 02.02.21, батьки відвідували дитину в 2020 - 4 рази, та 07.01.2021. Стосунки між батьками та дитиною майже відсутні, втрачені родинні зв`язки. Зовнішній вигляд батьків неохайний, одяг має неприємний запах. На будь - яке запитання або зауваження представника будинку дитини батьки реагують агресивно.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав.

Абзацом 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Судом враховано, що стан здоров`я батьків за умови відсутності жорстокого поводження з дитиною (ст. 164 СК України), не є підставою для позбавлення батьківських прав.

З матеріалів справи вбачається, що дитина з 2017 року перебуває в Миколаївському обласному будинку дитини, а виконання відповідачами батьківських обов`язків обмежується лише його відвідуванням у закладі.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2018, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.04.2019, в задоволенні позову Органу опіки та піклування Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав було відмовлено. Суд приймає до уваги, що з квітня 2019 року до часу прийняття рішення у даній справі ставлення відповідачів до дитини не змінилося, належних умов для утримання та виховання дитини не створено.

Крім того, з метою повернення дитини додому, відповідачі повинні були активно співпрацювати з соціальною службою та налагоджувати психологічний зв`язок з дитиною, натомість стосунки між відповідачами та дитиною майже відсутні, що підтверджується інформацією Миколаївського обласного будинку дитини; відсутня і співпраця з соціальною службою - на численні звернення та запрошення працівників служби відповідачі не реагували.

При прийнятті рішення, суд враховує, що відповідач 1 двічі протягом жовтня 2019 року звертався до Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району ММР з заявою про те, що він має намір повернути дитину у сім`ю і просив обстежити умови проживання та надати акт обстеження умов проживання, однак його дії носять формальний характер та не свідчать про прагнення батька забрати дитину на виховання.

На думку суду, відповідачі не вжили активних дій для того, щоб звернутись до суду з заявою про повернення дитини.

Також, суд приймає до уваги, що відповідач 2 хоч і є інвалідом, однак не визнана судом недієздатною, в судовому засіданні надавала пояснення, має права і обов`язки щодо виховання дитини і могла б їх відстоювати: звертатись за правовою допомогою та вживати заходів аби забрати дитину на виховання.

Суд вважає, що невжиття активних дій, спрямованих на повернення дитини протягом тривалого часу свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Розгляд цивільної справи про позбавлення батьківських прав тривав більше аніж півроку, у відповідачів були представники, яких забезпечила держава, проте вони не звернулись до суду з позовом про повернення дитини.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх сина забезпечуватиме інтереси самої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача 2, відсутність інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства", суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закону, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.

З урахуванням встановлених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових та майнових прав дитини, слід накласти заборону на відчуження нерухомого майна, яке належить відповідачу 1.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 264,265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь виконавчого комітету Миколаївської міської ради, починаючи з 27.07.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Накласти заборону на відчуження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 .

Позивач: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.08.2021.

Суддя В. В. Кокорєв