єдиний унікальний номер справи 531/310/21
номер провадження 2/531/226/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Черняєвої Т.М.,

за участі секретаря Мельник О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Янко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 13.11.2013 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до укладеної додаткової угоди до Договору №SAMDN9632 від 20.02.2019 року, банк визначив умови для погашення залишку заборгованості, проте частина заборгованості не була вчасно погашена, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2021 року утворилася заборгованість у сумі 24643,19 грн., яка складається із: 471,99 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1873,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 22298,05 грн. заборгованості за пенею. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою від 03.03.2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до спрощеного провадження з повідомленням сторін за заявою відповідачки.

14.05.2021 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала, оскільки вважає додаткову угоду не укладеною. Позивачем не надано інформації про те, чи погашення нарахованої пені чи її частини протягом 2019-2020 років відбувалося за сприяння ОСОБА_1 чи автоматично. Вважає, що вимога про стягнення пені не може бути задоволено, оскільки останній термін погашення суми боргу за реструктуризацією був 25.08.2019 року, а до суду банк звернувся у січні 2021 року, тому закінчився строк позовної давності для її стягнення.

29.07.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивачем зазначено, що додаткова угода була укладена з метою створення більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань, які утворилися внаслідок невиконання договору від 13.11.2013 року, який укладений шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Щодо застосування позовної давності до вимог про стягнення пені зазначають про те, що порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, надали пояснення, аналогічні зазначеному у відзиві.

Суд, заслухавши відповідачку та її представника, а також дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно обставин викладених у позові, 13.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Укладений між сторонами договір складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.6).

20.02.2019 року для створення більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору №SAMDN9632 та визначено графік погашення заборгованості, які підписані сторонами (а.с.7-8).

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунками (а.с.9 -12).

Так, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 19.01.2021 року складає 24643,19 грн., яка складається із: 471,99 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1873,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 22298,05 грн. заборгованості за пенею.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При нарахуванні пені та штрафів позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг» начебто визнаних відповідачем, разом з тим позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», на які посилається позивач не містять підпису позичальника, тому такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору № б/н від 13.11.2013 року.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, Умови не можна розцінювати як стандартну (типову) форму, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми заборгованості за простроченими відсотками, нарахованої пені та нарахованої комісії.

Доданий АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви розрахунок заборгованості за договором б/н від 13.11.2013 року, що укладений між «ПриватБанком» та клієнтом ОСОБА_1 , не може слугувати підтвердженням існування боргу, оскільки він не є первинним документом так як не відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.4.10 «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», а саме: не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення такого розрахунку, відсутній особистий підпис та інші дані, які дають змогу ідентифікувати особу, що склала відповідний розрахунок.

Не надано підтверджуючих даних про те на який строк надавався кредит, про термін дії кредитної картки, зміни відсоткової ставки, на підставі яких фінансових документів відповідач отримала кредит, яких саме платежів, коли саме, і в яких сумах відповідач не сплатив.

Надана суду копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.11.2013 року містить лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, однак не містить даних про отримання відповідачем кредиту, не зазначено кредитний ліміт, яку послугу відповідач виявив бажання отримати, відсоткову ставку, не визначено порядок та строки нарахування штрафів, пені.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю редакцію Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Зазначені обставини унеможливлюють встановлення судом суми отриманого відповідачем кредиту, умов кредитування, тривалості пільгового періоду по кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу та розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, проведення розрахунку заборгованості.

Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення позивача від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях навіть з урахуванням загальновідомих обставин.

Так само рішення суду не може обґрунтовуватись лише самими правовими підставами або аргументами на які робиться посилання в позовній заяві без встановлення відповідних фактів.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Укладений між сторонами кредитний договір від 13.11.2013 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), однак враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Зважаючи на те, що Додаткова угода до договору №SAMDN9632 від 20.02.2019 року укладена додатково до основного кредитного договору з метою створення сприятливих умов для виконання Клієнком зобов`язань за основним кредитним договором від 13.11.2013 року та не суперечить йому, тому все вищевикладене поширюється і на додаткову угоду.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку суми боргу у розмірі 471,99 грн. - заборгованості за тілом кредиту.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 1,92%, з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 43,58 грн.

На підставі викладеного, відповідно до ст.61 Конституції України, ст.ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 20.02.2019 року у сумі 471,99 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені ними витрати на сплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 43,58 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.08.2021 року

Найменування сторін.

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Суддя Т.М.Черняєва