Справа № 761/1615/20
Провадження № 2/761/1378/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Путрі Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1 Шубського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України (Офіс генерального прокурора), товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Генеральної прокуратури України (далі по тексту - відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» (далі по тексту - відповідач-2) про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Апостроф» https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, розміщено статтю та відео матеріал під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі по тексту - Стаття та Відео матеріал відповідно). Відповідно до інформації зі Статті, що міститься в мережі Інтернет за наведеним посиланням, її автором та особою, яка взяла інтерв`ю у співрозмовника є ОСОБА_3 .

На восьмій секунді Відео матеріалу з`являється підпис особи, яка бере інтерв`ю, а саме: шеф-редактор ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 та шеф-редактор ОСОБА_3). Відповідно до Статті Шеф-редактор взяла інтерв`ю у прокурора ОСОБА_5 . На сьомій секунді Відео матеріалу Шеф-редактор представляє свого співрозмовника як «украинский прокурор, старший группы по экономическим преступлениям ОСОБА_6 в ГПУ ОСОБА_5 ».

Отже, інтерв`ю дав прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_5. У вказаній Статті та Відео матеріалі неодноразово фігурує ім`я позивача та зазначено наступне, що було сказано Прокурором: «В двух словах: та схема легализации денег через прибалтийские банки, о которой я вам рассказал (спецконфискация), произошла благодаря тому, что мы отследили деньги, которые упали на 23 компании, которые были аффилированы с ОСОБА_2 (экс-глава Национального банка Украины, - ред. "Апостроф"). Причём аффилированы они были с работниками банка ОСОБА_2, управляются с одного 1Р-адреса и все вместе с ОСОБА_2 переехали в Москву. Что такое полтора миллиарда долларов? Чтобы вы понимали, может, сегодня эксклюзив скажу, это и есть - общак. Да, там есть деньги ОСОБА_2 - триста миллионов долларов. Есть деньги ОСОБА_9 - это порядка тридцати миллионов долларов. Есть деньги окружения ОСОБА_10 - порядка 800 миллионов долларов. Остальные деньги - группы ОСОБА_11 . Собственно, поэтому это и есть общак. Как эти деньги оказались на счетах 23 компаний ОСОБА_2 ? Это стало возможно, опять же, по предварительному сговору. Они сговорились вывезти деньги из Украины, выкупив облигации внутреннего государственного займа, которые ОСОБА_2 , в принципе, и выпустил. Вот, если коротко, что такое полтора миллиарда долларов ОСОБА_6 ».

Так позивач зазначав, що прокурор та Шеф-редактор є авторами Статті та Відео матеріалу, що були поширені на сайті відповідача-2 https://apostrophe.ua/.

На думку позивача, вказана інформація, є такою, що порушує його особисті немайнові права: зачіпає честь та гідність, а також завдає шкоду діловій репутації, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання поширеної інформації недостовірною та спростування її Генеральною прокуратурою України та відповідачем-2.

Також позивач зазначав, що Стаття та Відео матеріал, які містить інформацію про Позивача, за адресою в мережі Інтернет » https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 є поширенням інформації.

При цьому, інформація, яка поширена на сайті https://apostrophe.ua/, безпосередньо стосується позивача, оскільки в ній прямо згадуються ім`я, прізвище, а також колишня посада позивача.

Також позивач зазначав, що поширена інформація не відповідає дійсності.

Посилаючись на викладене позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на веб-сайті https://apostrophe.ua/ за посиланням:

» https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті та відео матеріалі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3», а саме:

«В двух словах: та схема легализации денег через прибалтийские банки, о которой я вам рассказал (спецконфискация), произошла благодаря тому, что мы отследили деньги, которые упали на 23 компании, которые выли аффилированы с ОСОБА_2 (экс-глава Национального банка Украины, - ред. "Апостроф"). Причём аффилированы они были с работниками банка ОСОБА_2, управляются с одного 1Р-адреса и все вместе с ОСОБА_2 переехали в Москву.

Что такое полтора миллиарда долларов? Чтобы вы понимали, может, сегодня эксклюзив скажу, это и есть - общак. Да, там есть деньги ОСОБА_2 - триста миллионов долларов. Есть деньги ОСОБА_9 - это порядка тридцати миллионов долларов. Есть деньги окружения ОСОБА_10 - порядка 800 миллионов долларов. Остальные деньги - группы ОСОБА_11 . Собственно, поэтому это и есть общак.

Как эти деньги оказались на счетах 23 компаний ОСОБА_2 ?

Это стало возможно, опять же, по предварительному сговору. Они сговорились вывезти деньги из Украины, выкупив облигации внутреннего государственного займа, которые ОСОБА_2 , в принципе, и выпустил. Вот, если коротко, что такое полтора миллиарда долларов ОСОБА_6 ».

Зобов`язати Генеральну прокуратуру України (місцезнаходження: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний ) протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на веб-сайті https://apostrophe.ua/ за посиланням: » https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті та відео матеріалі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », шляхом розміщення на веб-сайті https://www.gp.gov.ua/ вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування».

Зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЄВРОПЕЙСЬКА МЕДІА ГРУПА" (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 4, оф. З, ідентифікаційний ) протягом 5 (п`яти) календарних Днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на веб-сайті https://apostrophe.ua/ за посиланням: » https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті та відео матеріалі під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3 », шляхом розміщення на веб-сайті https://apostrophe.ua/ вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування».

Ухвалою суду від 21.01.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 30.03.2020 року.

10.03.2020 року від представника відповідача-1 надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначав, що незважаючи на те, що позивач як на підтвердження своїх позовних вимог (доказ) посилається на відеоматеріал інтерв`ю, до позову не долучено його відео-звукозапис із врахуванням вимог до електронних доказів, передбачених ст. 100 ЦПК України. Водночас, звернувшись з позовом до Генеральної прокуратури України, доказів про те, що ОСОБА_5 , даючи інтерв`ю Інтернет-виданню «Апостроф» діяв при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків або від імені Генеральної прокуратури України, позивачем не надано.

20.02.2020 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів у відповідача-1, яка була судом задоволена.

26.03.2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

В подальшому розгляд справи відкладався за клопотаннями учасників справи.

23.07.2020 року від представника відповідача-1 надійшла інформація на виконання ухвали суду про витребування доказів. При цьому зазначено, що Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року за підозрою колишнього голови Національного банку України ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній Голова Національного банку України ОСОБА_2 , протиправно використовуючи своє службове становище у власних інтересах, упродовж 2011-2013 років вчинив розтрату коштів Національного банку України на загальну суму 220 мільйонів гривень шляхом незаконного створення та фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення». У ході досудового розслідування даного кримінального провадження виявлено підконтрольні ОСОБА_2 23 офшорні компанії, зареєстровані на Кіпрі та в інших юрисдикціях, на рахунки яких в банківських установах Латвійської Республіки накладено арешт на грошові кошти, а також на інше майно, тобто вжито заходів до забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Досудове розслідування триває. Документи на підтвердження представництва Офісу Генерального прокурора долучені до відзиву та наявні в матеріалах справи.

07.08.2020 року від представника відповідача-2 надійшов відзив на позов, в якому він зазначав, що в даному випадку відповідач, згідно із ст.ст. 30 та 35 Закону України «Про інформацію» здійснював дослівне відтворення виступу фізичної особи, в даному випадку - ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 20.12.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті на 07.04.2021 року.

Розгляд справи було відкладено на 03.08.2021 року у зв`язку із неявкою в судове засідання представника позивача.

В судовому засіданні 03.08.2021 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд про їх задоволення.

В судовому засіданні 10.06.2021 року представник відповідача-1 позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідаа-2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступник підстав.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до статті 10 «Свобода вираження поглядів» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Зі змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, Протоколом № 14 від 13 травня 2004 року), яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року (набрала чинності в Україні 11.09.1997 року) (далі по тексту - Конвенція), кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Апостроф» https://apostrophe.ua/, власником якого є відповідач-2 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2, розміщено статтю та відео матеріал під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3».

У вказаній статті ОСОБА_5 було поширено, зокрема, наступну інформацію: «В двух словах: та схема легализации денег через прибалтийские банки, о которой я вам рассказал (спецконфискация), произошла благодаря тому, что мы отследили деньги, которые упали на 23 компании, которые были аффилированы с ОСОБА_2 (экс-глава Национального банка Украины, - ред. "Апостроф"). Причём аффилированы они были с работниками банка ОСОБА_2, управляются с одного 1Р-адреса и все вместе с ОСОБА_2 переехали в Москву. Что такое полтора миллиарда долларов? Чтобы вы понимали, может, сегодня эксклюзив скажу, это и есть - общак. Да, там есть деньги ОСОБА_2 - триста миллионов долларов. Есть деньги ОСОБА_9 - это порядка тридцати миллионов долларов. Есть деньги окружения ОСОБА_10 - порядка 800 миллионов долларов. Остальные деньги - группы ОСОБА_11 . Собственно, поэтому это и есть общак. Как эти деньги оказались на счетах 23 компаний ОСОБА_2 ? Это стало возможно, опять же, по предварительному сговору. Они сговорились вывезти деньги из Украины, выкупив облигации внутреннего государственного займа, которые ОСОБА_2 , в принципе, и выпустил. Вот, если коротко, что такое полтора миллиарда долларов ОСОБА_6 ».

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона.

Із матеріалів справи не вбачається та не доведено позивачем, що ОСОБА_5 поширив вказану позивачем інформацію саме при виконанні ним своїх посадових обов`язків прокурора Генеральної прокуратури України та чи виступав він від її імені під час вказаного інтерв`ю.

Також, положеннями Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Окрім того, як роз`яснено у п.п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

Разом з тим, судом не встановлено сукупності усіх чотирьох обставин, які є підставою для задоволення позовних вимог, а тому підстави для визнання вказаної позивачем інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача відсутні.

Крім того, у відповідності до вимог п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 під час інтерв`ю не зазначав, що він висвітлює офіційну позицію Генеральної прокуратури України, а тому на переконання суду, саме він має бути належним відповідачем у даній справі.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у подові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19).

Окрім того, суд також враховує, що згідно із наданою відповідачем-1 інформацією, Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000915 від 18.05.2015 року за підозрою колишнього голови Національного банку України ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що колишній Голова Національного банку України ОСОБА_2 , протиправно використовуючи своє службове становище у власних інтересах, упродовж 2011-2013 років вчинив розтрату коштів Національного банку України на загальну суму 220 мільйонів гривень шляхом незаконного створення та фінансування Товариства з обмеженою відповідальністю «Банківське телебачення». У ході досудового розслідування даного кримінального провадження виявлено підконтрольні ОСОБА_2 23 офшорні компанії, зареєстровані на Кіпрі та в інших юрисдикціях, на рахунки яких в банківських установах Латвійської Республіки накладено арешт на грошові кошти, а також на інше майно, тобто вжито заходів до забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стосовно вимог до відповідача-2, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про інформаційні агентства» Інформаційне агентство, суб`єкти діяльності інформаційних агентств не несуть відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб`єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач-2 розмістив на своєму сайті статтю, зміст якої відтворює інтерв`ю ОСОБА_5 , що є дослівним відтворенням його виступу як фізичної особи, що в свою чергу не було спростовано сторонами в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, позовні вимоги відповідача-2 визнаються судом також недоведеними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України (Офіс генерального прокурора), товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група» про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , РНОКПП

Генеральна прокуратура України (Офіс генерального прокурора): 01011, м. Київ. вул. Різницька, 13/15, .

товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа група»: 01001. м. Київ, вул. Б. Гріченка, 4, оф. 3, .

СУДДЯ М.А. РИБАК

Повний текст рішення суду складено: 12.08.2021 року.