Дата документу 01.07.2021
Справа № 334/2160/21
Провадження № 2/334/2259/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що позивачка з 07.11.2008 року перебувала в шлюбі із відповідачем. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. до досягнення нею повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.01.2021 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від відповідача надійшла заява, згідно з якою він не заперечує проти стягнення аліментів, просить справу розглянути за його відсутності.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від ,06.06.2011 року розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно із свідоцтвом про народження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Запоріжжя, батьком вказаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів в розмірі 2500 грн. з дня подачі позову.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму не підлягає задоволенню, оскільки дане обмеження у законі передбачене у випадках призначення аліментів в частках від доходів.

Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 89, 133, 223, 247, 255, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 180, 182, 184 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць, а саме в межах стягнення 2500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в дохід держави в розмірі 908 гривень.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М. Гнатюк