ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Херсон

справа № 766/7311/20

провадження № 22-ц/819/673/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарАвтонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє Сергет Юлія Валентинівна, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 30 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 червня 2015 року сплачує аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_4 та народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дочки ОСОБА_5 його сімейний та матеріальний стан змінився, позивач просив суд зменшити визначений рішенням суду розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням суду від 30 жовтня 2020 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_6 , просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів не відповідають обставинам справи, зроблені за відсутності належних доказів погіршення матеріального становища позивача, а також без врахування інтересів дитини та її права на нормальний і достатній рівень життя, фізичний, духовний та розумовий розвиток.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач її доводи не визнав, висновки суду вважає правильними та обґрунтованими.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що в результаті зміни сімейного стану позивача збільшилися його видатки на утримання сім`ї, що відповідно до положень статті 192 СК України є підставою для зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки.

В процесі розгляду справи суд встановив, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання ними шлюбу проживає з матір`ю.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 червня 2015 року, яке набрало законної сили, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2015 року і до повноліття дитини.

Наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів судом не встановлена і на таку відповідач не посилається.

24 липня 2015 року ОСОБА_2 створив сім`ю, вступивши у зареєстрований шлюб із ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася донька- ОСОБА_8 , а його дружина- мати дівчинки з 17.05.2020 року по 21.03.2023 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивач працює на посаді електромонтера з обслуговування електроустаткування електростанцій 5гр у Акціонерному товаристві «Херсонська ТЕЦ» та має стабільний дохід у вигляді заробітної плати.

Наявність інших доходів, як і придбання нерухомого або рухомого майна у період виконання зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання сина, позивач заперечує, а відповідач наведені факти не доводила та не спростувала.

Відповідно до положень частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що зміна сімейного стану позивача, яка відбулася в результаті народження доньки та необхідності утримувати дружину на час перебування у відпустці по догляду за дитиною, призвела до суттєвих додаткових щомісячних витрат для забезпечення життєдіяльності сім`ї, а отже: погіршила його матеріальний стан, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів, які ОСОБА_2 сплачує на утримання сина.

При цьому суд обґрунтовано застосував до спірних правовідносин вимоги статті 182 СК України, відповідно до яких при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, наявність у платника аліментів інших дітей чи непрацездатної дружини та зважив на те, що наведені обставини не могли бути врахованими при первісному визначенні розміру аліментів через їх відсутність на той момент, однак вони підлягають врахуванню при вирішенні питання про зміну розміру аліментів за заявою платника аліментів, як це передбачено статтею 192 СК України.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах та як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, посилання скаржника на норми матеріального, в тому числі міжнародного, права щодо відповідальності батьків або інших осіб, які виховують дитину, за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки судом першої інстанції встановлено, і це відповідачем не спростовано, що станом на червень 2020 року середньомісячний розмір аліментів, які батько сплачував на утримання сина становить 4 407,52 грн (26 445,16:6), що майже в два рази перевищує встановлений законом на цей період розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років (2 218 грн, починаючи з 01.01.2020), (а. с.42).

Натомість відповідач, стверджуючи про те, що аліментів, які сплачує позивач, недостатньо для забезпечення нормального та достатнього рівня життя сина, його фізичного, духовного та розумового розвитку, не підтвердила належними доказами свій вклад в утримання дитини, в той час, як за приписами статті 180 СК України обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері.

Надана відповідачем копія карткового рахунку, відкритого на її ім`я в Приватбанку, свідчить про безготівкове зарахування на нього грошових коштів, в основному аліментів, та про зняття цих грошових коштів, однак не підтверджує витрати на утримання сина, як про це стверджує скаржник.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що надані сторонами докази оцінені судом з додержанням визначених нормами процесуального права правил і підстав для їх переоцінки не вбачає.

Необґрунтованим колегія суддів вважає також твердження скаржника про те, що при вирішенні спору, який виник між сторонами, суд не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.01.2019 року у справі №464/3480/17ц та в постанові від 01.08.2019 року у справі №760/11934/16, так як наведені постанови не містять висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а зроблені за наслідком перегляду судових рішень в касаційному порядку щодо конкретних обставин справи.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 08 квітня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова