справа № 208/8570/19
№ провадження 2/208/403/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Дніпровського державного технологічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу - Технологічного коледжу Дніпровського державного технічного університету до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» «Про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою», -

в с т а н о в и в:

Позивач Дніпровський державний технологічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу - Технологічного коледжу Дніпровського державного технічного університету звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» «Про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19.12.2018 р. об 14.45 год. ОСОБА_1 на перехресті проспекта Свободи та проспекта Шевченка у м. Кам`янське Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності Дніпровському державному університету», під керуванням водія ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 21043» д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Автомобіль «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ДДТУ, у період з 2008 року до теперішнього часу знаходиться у оперативному користуванні керівництва Технологічного коледжу ДДТУ.

Згідно постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2019 р. водія ОСОБА_1 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху і скоєння дорожньо-транспортної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Приватному товаристві Страхова компанія «Еталон» на підставі полісу страхування серії АМ № 5263090, який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був діючим.

14.06.2019 р. ТОВ «Таїті» було видано рахунок фактуру № 10 від 14.06.2019 р. на суму 21 550 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ДДТУ на праві власності.

28.05.2019 р. коледжу з боку третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, а саме ПАТ СК «ЕТАЛОН» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 711,10 грн.

Згідно з експертним висновком за № 3403/19/19 від 12.03.2019 р. вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що потребують зміни, транспортного засобу «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджений в результаті ДТП складає 22 050,18 грн., вартість відновлювального ремонту з без урахування складової ПДВ 21 541,97 грн.

Тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 18 154,90 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 1 950,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.01.2019 р. відкрито провадження по справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставі поданих доказів, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому заперечує проти заявлених вимог посилаючись на те, що позивач був обізнаний з висновком експерта та сума відновлювального ремонту, яка складає 22 050 грн. та не заперечував проти виплат матеріального збитку в розмірі 12 711,10 грн. Тобто сторона позивача погодилась з сумою виплати. Щодо стягнення матеріальних збитків, а саме транспортні збитки в розмірі 5 249 грн., які виникли в період відновлювальних робіт автомобіля, позивачем не надано жодного доказу про їх цільове використання.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи сторін, викладені у відзиві та відповіді на відзив, надавши належну правову оцінку доказам у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із п.35.1. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом тридцяти днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Враховуючи вищенаведене, для отримання страхового відшкодування встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п. 35.2. ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.36.4. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 19.12.2018 р. об 14.45 год. ОСОБА_1 на перехресті проспекту Свободи та проспекта Шевченка у м. Кам`янське Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності Дніпровському державному університету», під керуванням водія ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ВАЗ 21043» д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Автомобіль «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ДДТУ, у період з 2008 року до теперішнього часу знаходиться у оперативному користуванні керівництва Технологічного коледжу ДДТУ.

Згідно постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2019 р. водія ОСОБА_1 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху і скоєння дорожньо-транспортної пригоди та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, наявність вини в діях ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована в Приватному товаристві Страхова компанія «Еталон» на підставі полісу страхування серії АМ № 5263090, який на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди був діючим.

Крім того факт дорожньо-транспортної пригоди та характер пошкоджень, який зазнав належний університету автомобіль підтверджується копією адміністративного протоколу серії БД № 252340 від 19.12.2018 р. виданого Кам`янським ВП Дніпропетровської області.

14.06.2019 р. ТОВ «Таїті» було видано рахунок фактуру № 10 від 14.06.2019 р. на суму 21 550 грн. на ремонт пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ДДТУ на праві власності.

28.05.2019 р. коледжу з боку третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, а саме ПАТ СК «ЕТАЛОН» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 12 711,10 грн., що підтверджується копією банківського чеку від 11.06.2019 р. АТ КБ «Приватбанк».

Згідно з експертним висновком за № 3403/19/19 від 12.03.2019 р. вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, що потребують зміни, транспортного засобу «ВАЗ 21043» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджений в результаті ДТП складає 22 050,18 грн., вартість відновлювального ремонту, без урахування складової ПДВ 21 541,97 грн.

Таким чином, розмір заподіяної університету матеріальної шкоди внаслідок ДТП складає 21550, грн., що підтверджується копією рахунку від 14.06.2019 р. виданого ТОВ «Таїті», копією висновку за № 3403/19/19 від 12.03.2019 р. від 12.03.2019 р. експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст..1188 ЦК України).

Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують застрахованим транспортним засобом.

Відповідальність позивача та власника автомобіля ОСОБА_1 була застрахована, що підтверджується копією страхового полісу серії АМ № 5263090.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В установлений строк керівництво ДДТУ звернулось до страхової компанії відповідача, але страхове відшкодування було сплачено коледжу не в повному обсязі, а лише в розмірі 12 711,10 грн. Тобто розмір матеріальних збитків складає 8 838,90 грн., як несплаченої різниці у розмірі сплаченого страхового відшкодування з боку страхової компанії у розмірі 12 711,10 грн. та суми заподіяних збитків у розмірі 21 550 грн. Страхова компанія не покриває в повному обсязі всі витрати на ремонт транспортного засобу.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, законодавець чітко визначив, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому законодавець не покладає обов`язку на особу, яка застрахувала свою цивільну відповідальність сплачувати і страхове відшкодування, якщо потерпіла особа не скористалася своїм правом на отримання страхового відшкодування у визначеному законодавством порядку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v UKRAINE) від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем його права, внаслідок чого позивачу було не виплачено матеріальну шкоду в повному розмірі згідно експертного висновку№ 3403/19/19 від 12.03.2019, а саме різницю збитків в розмірі 8 838,90 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. В іншій частині не підлягає задоволенню, оскільки відповідач доказів таких витрат не надав.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1950,00 грн.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст. ст. 993, 1166, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 7, 19, 141, 175, 268, 272, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву Дніпровського державного технологічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу - Технологічного коледжу Дніпровського державного технічного університету до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Еталон» «Про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою» задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Дніпровського державного технологічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу - Технологічного коледжу Дніпровського державного технічного університету :

-8 838 (вісім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн.90 коп. відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою

-1 950 ( одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн. судові витрати.

Усього: 10 788 (десять тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн. 90 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Похваліта С. М.