ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1617/20
Провадження №2/477/121/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області

про визнання права власності на житловий будинок

у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді спірного нерухомого майна. Оскільки він фактично прийняв спадщину після смерті баби за правом представлення, у липні 2020 року звернувся до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно йому відмовлено, через те, що правовстановлюючий документ виданий після смерті спадкодавця.

Ухвалою суду від 14 вересня 2020 року позовна заява залишена без руху, оскільки позивачем не надано докази дійсної вартості спірного спадкового майна для визначення суми судового збору та ціни позову.

05 листопада 2020 року недоліки позовної заяви усунуті та 06 листопада 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового провадження позивач збільшив позовні вимоги та крім первісних вимог щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спірне нерухоме майно, просив установити факт родинних відносин між його померлими матір`ю ОСОБА_3 та бабою ОСОБА_2 як дочки та матері.

Ухвалою суду від 10 березня 2021 року залучено до участі у справі Шевченківську сільську раду Вітовського району Миколаївської області як правонаступника відповідача Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача адвоката Карпенка О.М. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, від сільського голови Пилипенка О.В., як представника відповідача, надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини шостої статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 05 квітня 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 29 березня 1994 року відділом ЗАГС Тисменицької РДА Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області народилася ОСОБА_4 , батьками якої зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 26 грудня 1970 року, який складений російською мовою, « ОСОБА_4 » 26 грудня 1970 року уклала шлюб з « ОСОБА_6 » та їй присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с.13).

Як убачається зі змісту вказаного свідоцтва про одруження, наречена народилася в 1939 році в с. Угринів Станіславської області.

Загальновідомою обставиною, що не потребує доказуванню, є те, що Станіславська область у 1962 році перейменована на Івано-Франківську область.

На думку суду, ОСОБА_3 та « ОСОБА_4 », що зазначена в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 29 березня 1994 року є однією й тією ж особою, а розбіжності в написанні прізвища в зазначених вище свідоцтвах виникла внаслідок неусталеності правил і принципів міжмовного перетворення та впливу російської орфоепії та орфографії.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як дочки та матері.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 15 травня 1993 року, є сином померлої ОСОБА_3 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що об`єктивно підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 листопада 2002 року (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 10 грудня 2020 року №62840223, наданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась (а.с.51, 52).

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство.

З огляду на частину першу статті 525 ЦК УРСР день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини.

Відповідно до частини другої статті 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Оскільки до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 її рідна дочка померла та інших спадкоємців за законом першої черги не було, позивач є спадкоємцем першої черги в порядку частини другої статті 529 ЦК УРСР.

Згідно приписів частини першої статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У відповідності до абзацу 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, в тому числі, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Згідно довідки Миколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 23 липня 2020 року №269/01.24 на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за однією адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані та мешкали ОСОБА_1 онук, ОСОБА_8 дружина онука та правнуки ОСОБА_6 і ОСОБА_9 (а.с.10).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , в силу статті 549 ЦК УРСР, уважається таким, що прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Системний аналіз норм Розділу VІІІ ЦК УРСР вказує на те, що всі належні спадкодавцеві на момент його смерті права та обов`язки включаються до складу спадщини.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2008 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28 жовтня 2008 року №20732013 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, огорожами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 (а.с.15, 16).

Зі змісту вказаного свідоцтва вбачається, що воно видане на підставі рішення Жовтневої районної ради народних депутатів Миколаївської області від 24 лютого 1990 року №66, тобто за життя ОСОБА_2 .

На підставі рішення Миколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 18 вересня 2015 року №8 «Про перейменування вулиць села Миколаївське Жовтневого району Миколаївської області» вулицю Леніна перейменовано на вулицю Центральну (а.с.22).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ХІ «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Вітовський район Миколаївської області та утворено в Миколаївській області Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Судом установлено, що свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок виданий і державна реєстрація права власності здійснена після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про включення до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_2 спірного житлового будинку, право власності на яке зареєстровано 28 жовтня 2008 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування від 24 лютого 1990 року, суд установив таке.

Відповідно до статті 86 ЦК УРСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно статті 86 Закону України «Про власність» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) підставою виникнення права приватної власності є праця громадян, що є основою створення i примноження їх власності.

Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (стаття 13 Закону України «Про власність»).

Згідно пункту 1.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445 (втратив чинність 14 грудня 2012 року) (далі Тимчасове положення) державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також права власності на об`єкти незавершеного будівництва шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Пунктом 8.1 Тимчасового положення було передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводилося органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна тощо з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно .

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що свідоцтво, видане після смерті спадкодавця, за умови зазначення в ньому дати прийняття відповідним органом рішення про одержання (визнання тощо) такого права, зокрема за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності.

Отже, державна реєстрація права власності на спірне майно за ОСОБА_2 , як офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення права власності, в даному випадку є похідною подією, що лише формалізує рішення про набуття особою указаних прав.

Таким чином, житловий будинок з господарчими будівлями, огорожами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , право власності на яке зареєстровано за спадкодавцем ОСОБА_2 , включається до складу її спадщини і є об`єктом спадкування.

Вартість спірного нерухомого майна, згідно звіту про оцінку майна від 03 листопада 2020 року становить 83450,00 грн (а.с.30).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно виданий після смерті спадкодавця, тобто не відповідає законодавству, що об`єктивно підтверджується відмовою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області Оксани Краснікової від 29 липня 2020 року (а.с.23).

Відповідно до пункту 1 Глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі Порядок), нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережені виправлення, документи, тексти яких не можливо прочитати внаслідок пошкодження […].

Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Судом встановлено, що позивач не має іншої можливості захистити своє невизнане та оспорюване право, крім його захисту в судовому порядку та вважає, що суд, в даному випадку, не підміняє органи нотаріату в оформленні спадкових прав позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Згідно частини дев`ятої статті 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, огорожами та спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області, 57263, с. Шевченкове Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, вул. Шевченка, 34, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 04375286.

Повне рішення складено 05 квітня 2021 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО