Справа № 451/1086/21
Провадження № 2/451/710/21
РІШЕННЯ

іменем України

(повне)

12 серпня 2021 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.;

секретар судового засідання Войтович Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін

Представник позивача - адвокат Фрей А.В. подав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 у якій, просить:

встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт вступу ОСОБА_1 у володіння та управління спадковим майном після смерті Спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 травня 1993 року, виданого Сморжівською сільською радою;

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Житловий будинок, позначений літерою «А-1» загальною площею 38,9 м. кв. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №24 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 травня 1993 року, виданого Сморжівською сільською радою.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживав без реєстрації на день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт в користь онука - ОСОБА_1 , яким заповіла належний їй будинок останньому. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася, участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечила.

Заяви та клопотання учасників справи

Представник позивача подав на розгляд суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити (а.с.35).

Відповідачка подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає(а.с.36).

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 1, 3 статті 211, частини 1 статті 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 29.07.2021 прийнято справу до розгляду та призначено до відкритого підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.2-3).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18-19).

08.05.1971 ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_2 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.05.1971 (а.с.16).

Батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.1972(а.с.17).

На підставі рішення Радехівського райвиконкому №80 від 17.05.1990, ОСОБА_3 видано Свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 12.06.1990 на будинковолодіння, колгоспний двір, головою якого вцілому є ОСОБА_3 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно поверхового плану з Технічного паспорта на будинок, виданого 26.03.1990, по АДРЕСА_1 знаходиться Житловий будинок позначений літерою «А-1, загальною площею приміщень 38,9 м. кв та складається з: кладова, кухня, жила кімната, тамбур(а.с.23-24).

Відповідно до заповіту, складеного 01.12.1990 у с. Сморжів Радехівського району Львівської області, ОСОБА_3 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, в тому числі належний їй будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Щуровичі Радехівського району Львівської області - внуку: ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 29.05.1993, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Щуровичі Радехівського району Львівської області (а.с.15).

Довідкою, виданою Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області від 09.06.2021 за №355 встановлено, що ОСОБА_3 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею без реєстрації проживав її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від імені померлої ОСОБА_3 виконкомом Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області посвідчувався заповіт, реєстраційний номер 30 від 01.12.1990 (а.с.20).

23.06.2021 Радехівською ДНК ОСОБА_1 відмовлено у відкритті спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку встановленого ст. 1270 ЦК України(а.с.26).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець не встиг оформити свої спадкові права на будинковолодіння, яке є предметом спору у даній справі.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Нормою частини 2 цієї статті ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Норми статей 293 та 294 ЦПК України, визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії.

Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму ВСУ).

Так, в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 16 постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закон України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України).

Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР).

Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР).

Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з пунктами 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону «Про власність» 885-12 загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_3 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею без реєстрації проживав її онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті своєї бабусі, однак не зміг оформити свої спадкові права через те, що пропустив строк у шість місяців з дня відкриття спадщини. Ці обставини повністю підтверджуються безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами.

Таким чином, суд доходить переконання про наявність достатніх обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Також, судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_3 . Станом на 29.05.1993 у цьому житловому будинку була зареєстрована та проживала лише ОСОБА_3 як голова двору. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 зробила особисте розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, в тому числі належний їй будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Щуровичі Радехівського району Львівської області - онуку: ОСОБА_1 .

Однак, позивач пропустив строк, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України та позбавлений можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 (право на житловий будинок) не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. З огляду на обґрунтованість та підставність заявлених вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123, 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 200, 259, 263-265, 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України,Радехівський районний суд Львівської області, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт вступу ОСОБА_1 у володіння та управління спадковим майном після смерті Спадкодавця - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 травня 1993 року, виданого Сморжівською сільською радою.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Житловий будинок, позначений літерою «А-1» загальною площею 38,9 м. кв. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №24 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 29 травня 1993 року, виданого Сморжівською сільською радою.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддяО. Б. Куцик-Трускавецька