КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/8192/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Мостової Г.І., Суханової Є.М., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

08 грудня 2015 року Акціонерне товариство «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом, де просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №3636-100/06Р від 26.12.2006 року, та сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 22 865 доларів США, 10 центів, а також стягнути судовий збір - 7 806 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», 26 грудня 2006 року укладено кредитний договір №3636-100/06Р, на умовах якого банк надав останньому кредит в іноземній валюті у розмірі 23 750 доларів США зі строком повернення до 26.12.2017 року із сплатою 12,00 % річних за користування кредитом.

На підставі договору поруки №3636-100/06Р від 26.12.2006, ОСОБА_1 зобов`язався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору №3636-100/06Р від 26.12.2006 року.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20 червня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 17 959 доларів США 00 центів.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за вказаним кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на 20 червня 2015 року, становить 22 865 доларів США, 10 центів, з яких : кредит - 17 959,00 дол. США, проценти - 4 906,07 дол. США.

Заходи з боку ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» відносно відповідачів з приводу добровільного погашення суми боргу позитивних результатів не дали.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість по кредитному договору 22 865 доларів США, 10 центів, з яких: кредит - 17 959,00 дол. США, проценти - 4 906,07 дол. США, та судовий збір в сумі 7 806,00 грн., по 3 903, 00 грн. з кожного.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено про те, що ОСОБА_2 уклав кредитний договір №3636-100/06Р від 26.12.2006 з АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» і отримав кредит у розмірі 23 750 доларів США зі строком повернення до 26 грудня 2017 року та сплатою 12 % річних за користування кредитом.

Згідно договору поруки №3636-100/06Р від 26.12.2006 ОСОБА_1 зобов`язувався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 кредитного договору №3636-100/06Р від 26.12.2006.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20 червня 2015 року, за позичальником обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 17 959 доларів США.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за вказаним кредитним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на 20 червня 2015 року, становить 22 865 доларів США, 10 центів, з яких : кредит - 17 959,00 дол. США, проценти - 4 906,07 дол. США.

Згідно ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання,забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, його не виконує, нараховані платежі не повертає, поручитель ОСОБА_1 також не погашає заборгованість, то вони повинні солідарно згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України сплатити по умовам договору заборгованість станом на 20 червня 2015 р., про що позивачем надані відповідні розрахунки, з якими суд погоджується, бо виконані вірно, правильно, відповідно до умов договору та норм діючого законодавства України.

Відповідачами не спростована неправильність нарахування позивачем заборгованості за договором.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за Кредитним договором, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 20 червня 2015 року становить 22 865 доларів США 10 центів, з яких: кредит - 17 959,00 дол. США, проценти - 4 906,07 дол. США.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не врахування правових висновків Верховного Суду при його ухваленні.

При цьому, ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю ( а.с. 187-193 ).

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «ПРАВЕКС-БАНК» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року залишити без змін ( а.с. 217-221 ).

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 26 грудня 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №3636-100/06Р, предметом якого є надання кредиту ОСОБА_2 у розмірі 23 750 доларів США зі строком повернення до 26 грудня 2017 року та сплатою 12 % річних за користування кредитом ( а.с. 14-17 ).

27 грудня 2006 року ОСОБА_2 подано заяву до АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» про видачу кредиту в сумі 23 750 доларів США, згідно кредитного договору №3636-100/06Р від 26.12.2006 через касу банку ( а.с. 18 ).

Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором, 26 грудня 2006 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №3636-100/06Р, відповідно до якого, ОСОБА_1 зобов`язався солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_2 кредитного договору №3636-100/06Р від 26.12.2006 ( а.с. 21 ).

Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» за кредитним договором №3636-100/06Р від 26.12.2006 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 , станом на 20 червня 2015 року, за ОСОБА_2 обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 17 959 доларів США.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом за правочином, що підлягає стягненню з позичальника, станом на 20 червня 2015 року, становить 22 865,10 доларів США, з яких : кредит - 17 959,00 доларів США, проценти - 4 906,07 доларів США. ( а.с. 10-13 ).

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року позовні вимоги задоволено ( а.с. 47 ).

При цьому, в матеріалах справи знаходиться конверт, на якому зазначено, що відправник - Солом`янський районний суд м. Києва ( дата відправлення 14.03.16 ), отримувач - ОСОБА_1 , з відміткою «За закінченням терміну зберігання» повернуто 15.04.2016 ( а.с. 43 ) та інший - на якому зазначено, що відправник - Солом`янський районний суд м. Києва ( дата відправлення 01.07.16 ), отримувач - ОСОБА_1 , з відміткою «За закінченням терміну зберігання» повернуто 05.08.2016 ( а.с. 51 ).

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи в суді першої інстанції, а тому, позбавлений права на належний захист і підготовку відзиву та інших процесуальних документів по справі в місцевому суді.

Внаслідок цього, на його переконання, суд першої інстанції порушив принцип змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий захист.

Окрім цього, він посилався на докази, що знаходяться в матеріалах справи, зокрема на а.с. 40, 43, 45, 51 - конверти з відміткою «За закінченням терміну зберігання», які доводять ту обставину, що ОСОБА_1 був неналежно повідомлений у цій справі про час і місце розгляду справи, а також про ухвалення заочного рішення у справі.

Про наявність зазначеного заочного судового рішення ОСОБА_1 дізнався лише у 2020 році від приватного виконавця.

При вирішенні зазначеного спору між сторонами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України ).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ( стаття 611 ЦК України ).

Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином ( стаття 599 ЦК України ).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позивальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

На підставі наведеного вище, суд другої інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув позов за відсутності належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце засідання суду, що позбавило його можливості брати участь в розгляді справи, а зазначена обставина є обов`язковою правовою підставою для скасування судового рішення відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене та встановлені судом апеляційної інстанції обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги апелянта щодо скасування оскаржуваного судового рішення за цими обставинами підлягають задоволенню за їх обґрунтованістю.

При цьому, заявлені позовні вимоги Акціонерного комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», про стягнення заборгованості за кредитним договором, з точки зору суду апеляційної інстанції, підлягають задоволенню апеляційним судом, оскільки вони ґрунтуються на зазначених доказах про справі та положеннях цивільно-процесуального законодавства.

Не можуть бути правовою підставою для залишення без задоволення позову, як зазначає апелянт, відсутність належних доказів того, що позивачем видавалися кошти ОСОБА_2 на виконання умов кредитного договору, оскільки, на переконання апеляційного суду, зазначені доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції, та спростовуються наявними у справі доказами зазначеними вище.

Крім того, названий правочин - кредитний договір є правомірним у відповідності до положень ст. 204 ЦК України, т.я. його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

При цьому, апелянт будь-яких доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку заборгованості за правочином, у відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, не надав, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 10, 130 ЦПК України ( в редакції на момент ухвалення заочного рішення 23.06.2016 ), ст. 256, 257, 264, 530, 1056-1 ЦК України а також неврахування зазначених ним правових висновків Верховного Суду при його ухваленні, з точки зору суду другої інстанції, частково підтвердились зазначеними судом апеляційної інстанції доказами, які віднесені ним до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те, що цей спір розглянуто не третейським судом, а судом загальної юрисдикції, позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції не дослідив питання щодо правомірності застосування позивачем розміру процентних ставок, судом не досліджено питання звернення позивача до відповідача - 2 з вимогою про виконання кредитного договору, позивачем не зазначено у позові чи звернуто стягнення на предмет іпотеки, з точки зору суду другої інстанції, правового значення, у цьому випадку не мають, а тому - не спростовують законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення по справі.

Суд апеляційної інстанції вважає також за необхідне стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір у розмірі по 3 903,07 грн, з кожного.

При цьому, вважає за неможливе звільнити ОСОБА_1 від його сплати, оскільки ним надано копії посвідчення, довідок ( а.с. 145, 152, 153 ), які є документами невідомого походження.

Копіями невідомого походження, як зазначено у правових позиціях Верховного суду України у справах №6-57743св10, №6-29420св10, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставленням із оригіналом.

Разом з тим, ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції такої можливості щодо перевірки справжності посвідчення, довідок, шляхом співставленням із оригіналом апелянтом не надано.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 17 959 доларів США, проценти - 4 906,07 доларів США, а всього 22 865,07 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір у розмірі по 3 903,07 грн, з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Г.І. Мостова

Є.М. Суханова