Справа № 352/494/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/193/21
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

06 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Пацаган В.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Круця В.М., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Лютана З.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника апелянта адвоката Круця Володимира Мироновича про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне будинковолодіння по АДРЕСА_1 збудоване у 1984 році, забудовником та власником була її свекруха ОСОБА_4 . Інвентаризаційна вартість будинковолодіння згідно технічного паспорту на даний час становить 406327 грн. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 син померлої ОСОБА_3 (чоловік позивачки), прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформив своїх спадкових прав у нотаріальному порядку. Чоловік за життя 22.07.2015 р. склав заповіт, який посвідчено секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів їй, дружині. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка вона прийняла спадщину у порядку ст.1269 ЦК України, звернувшись до Тисменицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 12.03.2016 р. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка є їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спірне будинковолодіння державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. З врахуванням уточненої позовної заяви просила визнати за нею право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 з підстави спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_3 (а.с.2-5, 215, том 1).

У травні 2016 року представник ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, в обґрунтування якої зазначив, що заповіт її батька ОСОБА_3 від 22.07.2015 р. складений та посвідчений з порушенням форми і порядку посвідчення заповіту. Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2001 р., заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Оспорюваний заповіт батько не підписував, тому вказаний заповіт у разі встановлення почеркознавчою експертизою даного факту згідно з ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним. Оскільки підписи від імені ОСОБА_3 у двох примірниках заповіту та у журналі реєстрації сільської ради виконані не спадкодавцем, а іншою особою, відсутнє волевиявлення спадкодавця на укладення даного заповіту. Батько неодноразово наголошував, що спадковим будинковолодінням мають право користуватися всі спадкоємці, як дружина, так і діти, а тому вважав несправедливим заповідати комусь одному спадкове майно. Вона до смерті допомагала своєму батькові, за власні кошти здійснила його поховання. Її матір ОСОБА_2 протягом п`ятнадцяти років до смерті спадкодавця постійно проживала за межами України. Просила визнати недійсним заповіт, складений 22.07.2015 р. ОСОБА_3 , посвідчений Вільшаницькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та внесений до реєстру за № 43 (а.с.36-37, том 1).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння (а.с.59, том 1).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю НОМЕР_1 гр. у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 22.07.2015 р. секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлого ОСОБА_3 . Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2031 грн 63 коп з кожного. Відмовлено у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним (а.с.148-156, том 2).

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу.

06.04.2021 року у судовому засіданні представником апелянта ОСОБА_1 адвокатом Круцем В.М. подано клопотання про зупинення провадження у справі. В обґрунтування зазначено, що на розгляді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області перебувала цивільна справа №350/718/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Архамула Наталія Михайлівна, про визнання заповіту недійсним. В рамках цієї справи як на підставу визнання заповіту, посвідченого 22.07.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за №43 секретарем Вільшаницької сільської ради Архамулою Н.М., позивач посилається саме на неправомірні дії вказаного секретаря щодо порушення процедури посвідчення заповіту та щодо його форми. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.10.2020 року в справі №352/494/16-ц (яка переглядається апеляційним судом) було відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у зазначеній цивільній справі. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року в цій справі позов задоволено, визнано недійсним заповіт, посвідчений 22.07.2015 року секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Архамулою Н.М. та зареєстрований в реєстрі №43, стягнуто судовий збір. З огляду на те, що зазначене рішення може вплинути на права та законні інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а, відповідно і на підстави задоволення чи відмови у задоволенні позову у справі, що переглядається апеляційний судом. Просить зупинити апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №352/718/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Архамула Наталія Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

Вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 251ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року у вказаній справі позов задоволено, визнано недійсним заповіт, посвідчений 22.07.2015 року секретарем Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Архамулою Н.М. та зареєстрований в реєстрі №43.

У цій справі позивач за первісним позовом ОСОБА_2 обґрунтовує свою позицію тим, що вона є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 на підставі оспорюваного заповіту.

І саме цей заповіт, складений 22.07.2015 р. ОСОБА_3 , посвідчений Вільшаницькою сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області та внесений до реєстру за № 43, щодо якого спір вирішений судом першої інстанції, просять визнати недійсним відповідачі у зустрічній позовній заяві.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25.03.2021 року в цивільній справі № 352/718/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Вільшаницької сільської ради Тисьменицькогго району Івано-Франківської області Архамула Н.М., про визнання заповіту недійсним, законної сили ще не набрало.

За таких обставин колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає зупиненню, оскільки зазначеним вище рішенням суду буде вирішено питання, яке стосується заявлених у справі вимог.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 251 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Зупинити провадження у цивільній справі№ 352/494/16-ц (Провадження № 22ц/4808/193/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на будинковолодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 352/718/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору секретар Вільшаницької сільської ради Тисьменицькогго району Івано-Франківської області Архамула Н.М. про визнання заповіту недійсним.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: І.О. Максюта

Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст ухвали складено 08 квітня 2021 року.