Справа № 464/2792/20 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/3138/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Розглянувши в порядку спрощеного провадження без участі учасників справи цивільну справу № 464/ 2792/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

29 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 13 801,57 грн. та вартості експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 400 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення Сихівського районного суду м.Львова незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовані обставини справи, що призвело до невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.

Суд, посилаючись на те, що за змістом абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ (далі Закон) страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведенного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (постанова касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц, залишив поза увагою те, що ним попередньо вже встановлено, що сторони не досягли згоди щодо розміру страхового відшкодування, а тому обов`язковою умовою в даному випадку є проведення експертизи пошкодженого майна.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недостатність доказів щодо необгрунтованості дослідження автотоварознавця № 382Е SOS-07 та висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 82-D /72/1/119 від 02.07.2020, що виконані на замовлення страховика на основі огляду транспортного засобу від 28.11.2019 року за участі обох сторін, адже судом залишено поза увагою те, що вказані дослідження та висновок виготовлені з порушенням Методики, адже безпосередній огляд пошкодженого автомобіля не проводився ні спеціалістом-оцінщиком, ні експертом, які безпосередньо виготовили звіт та висновок відповідно, а проведений був представником відповідача.

Вважає, що вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами.

Оскільки дослідження автотоварознавця № 32ESOS07 виконане ОСОБА_2 , який є лише оцінювачем, а не експертом,то положення абзацу 2 п.5,1 Методики на нього не розповсюджується, а відтак, останній не має права виготовляти звіти про оцінку вартості (розміру) збитків без особистого огляду пошкодженого КТЗ.

Відповідно Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 82-D /72/1 від 02.07.2020 року , тому експерт та суб`єкт оціночної діяльності, що виготовив такий висновок не мали права виготовляти його без особистого огляду пошкодженого КТЗ.

Відповідачем, в свою чергу, не подано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував його припущення, та як наслідок неврахування пошкоджень системи безпеки автомобіля.

Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) на апеляційну скаргу відповідачем по справі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надано Відзив.

У Відзиві відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги , вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Просить таке залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини другої ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 22.11.2019 року біля 13год.20 хв. у м.Львові на вул.Стуса 22 відбулася ДТП за участі автомобіля Hyundai р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Volkswagen« р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортний останньої отримав механічні пошкодження.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 10.01.2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 ч.1, ст.130 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік ( а.с.7,8).

На момент ДТП автомобіль марки Хюндай, яким керував ОСОБА_3 був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 182976438 (а.с.10).

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Із матеріалів справи встановлено, що 25.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» із повідомленням про ДТП.

28.11.2019 року представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснено огляд автомобіля позивача ОСОБА_1 за участі останньої, що підтверджується протоколом технічного огляду КТЗ від 28.11.2019 року (а.с.76-77).

На замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» спеціалістом авто товарознавцем ОСОБА_2 складено висновок дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 382Е SOS -07 від 01.04.2020, згідно з яким вартість (розмір) збитків, заподіяних позивачу внаслідок пошкодження ТЗ марки « Volkswagen Touareg « р.р.з. НОМЕР_2 становить з ПДВ на запасні частини та матеріали 44 200,51 грн. (а.с. 68-73).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 82-D/ 72/1/119 від 02.07.2020, складеного ФОП ОСОБА_6 , який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу (Свідоцтво №1940 від 30.03.2018 року) вартість матеріального збитку завданого власнику майна «Volkswagen Touareg» р.н.з. НОМЕР_2 , 2015 року випуску внаслідок ДТП становить 44 200,51 грн. в тому числі 6 702,76 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових (а.с.79-83).

Позивач по справі отримала від ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» страхове відшкодування в розмірі 36 195,42 грн.

Так як позивач ОСОБА_1 не була ознайомлена із розрахунком страхового відшкодування, така самостійно звернулася до судового експерта, який за результатами огляду автомобіля 09.12.2019 року склав Висновок відповідно до якого вартість пошкодженого 22.11.2019 року у ДТП автомобіля Фольксваген становить 62 496,24 грн. (а.с.11-17).

04.05.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» про те, що страхова виплата занижена, недостатня для проведення ремонту автомобіля, просила провести перерахунок суми страхового відшкодування у відповідності до висновку № 323 від 25 грудня 2019 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та провести відшкодування витрат на проведення експертизи, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 323-19.

Так як різниця в сумі 13 801,57 грн. матеріального збитку та 2 400 грн. за проведення експертизи позивачу не було повернено, така звернулася в суд для повного відшкодування вартості проведеного ремонту автомобіля.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції постатейно розписав порядок страхового відшкодування (регламентної виплати), який врегульовано ст. 34 Закону.

Статтями 34.3, 34.4, 36.1, 36.2 Закону встановлений порядок та послідовність дій потерпілого та страховика у випадку непогодження із розміром збитків, визначених представником страховика (оцінщиком, експертом) для визначення реальної вартості пошкодженого ТЗ, однак така послідовність та порядок не була дотримана позивачем.

Позивач ОСОБА_1 надала суду Висновок № 323 від 25.12.2019 року експертного автотоварознавчого дослідження, який складений за її заявою без дотримання вимог щодо його складення, передбачених ст.34 Закону.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на недостовірність, необґрунтованість дослідження автотоварознавця та висновку автотоварознавчого дослідження від 02.07.2020 року, що виконані на замовлення страховика внаслідок порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ не приймається судом апеляційної інстанції як належний та достовірний доказ, оскільки таке не спростовано у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст..4,13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» надання висновків щодо повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна здійснюється шляхом рецензування, яке виконується оцінювачами. Положеннями ч.2 ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначений порядок та суб`єктивний склад осіб, вимоги до таких та місця їх роботи, які можуть давати рецензію з приводу оцінки майна.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої

інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк