Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 408/6253/18-ц
Провадження № 22-ц/810/146/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання- Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 грудня 2020 року, ухвалене судом у складі судді Соболєва Є.О,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року за позивачем визнано право власності на: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн; електрокомпресор автомобільний вартістю 270,00 грн; гуму автомобільну зимову 165*14 (4 шт.) вартістю 1950,00 грн; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн; газонокосарку, вартістю 900,00 грн; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн.; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

31 серпня 2017 року позивач отримав виконавчий лист та звернувся до Станично-Луганського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області для примусового виконання з заявою про примусове виконання рішення.

15 січня 2018 року Станично-Луганським районним відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області було складено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що заходи, зазначені у виконавчому документі, не є заходами примусового виконання.

Посилаючись на ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, позивач просив суд витребувати у відповідача: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн; газонокосарку, вартістю 900,00 грн; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 01 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року у справі № 430/3132/13-ц майно, що належить ОСОБА_1 : автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн; газонокосарку, вартістю 900,00 грн; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Додатковим рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали Біловодського районного суду Луганської області від 01 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про об`єднання справ повернуто скаржнику.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 грудня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом при розгляді справи були порушені норми процесуального права, судом розглянута справа у підготовчому засіданні за відсутністю відповідача, яка повідомила про свою хворобу завчасно та двічі в рамках підготовчого засідання зверталася до суду з клопотанням про об`єднання справ.

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про об`єднання справ було відмовлено, хоча суд не заперечував, що обидві справи знаходяться у провадженні одного судді.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду 26 березня 2021 року надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі сторін, які повідомлені про дату, місце та час судового засідання у визначеному законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що судом встановлено, що заочним рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року за позивачем в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя було визнано право власності на майно: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку, вартістю 900,00 грн; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Встановивши вказані обставини, суд дійшов висновку, що після поділу майна подружжя та набуття позивачем права власності на майно за рішенням суду, відповідачка утримує спірне майно та продовжує володіти майном без належної правової підстави, чим порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що право власності на майно, яке просить витребувати позивач у відповідачки належить йому на підставі заочного рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року.

Згідно вказаного рішення, яке набрало законної сили 20 грудня 2016 року, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності та виділено майно: автомобіль «Чері Амулет» державний номер НОМЕР_1 , вартістю 50000,00 грн; електрокомпресор автомобільний, вартістю 270,00 грн; гуму автомобільну зимову 165х14 (4 шт.), вартістю 1950,00 грн; бензопилу «Тайга», вартістю 1100,00 грн.; газонокосарку, вартістю 900,00 грн; телевізор «Самсунг», вартістю 2700,00 грн; тюнер супутникового телебачення (1 шт.), вартістю 500,00 грн; супутникову антену (1 шт.), вартістю 500,00 грн; пилосос «Самсунг», вартістю 750,00 грн; електрочайник, вартістю 160,00 грн; мікрохвильову піч «Скарлет», вартістю 500,00 грн.

Тобто, позивач у визначеному законом порядку набув право власності на спірне майно.

ОСОБА_1 у 2016 році та у 2018 році звертався із заявами про примусове виконання судового рішення.

15 січня 2018 року позивачу було повернуто виконавчий лист, у зв`язку з тим, що заходи, зазначені у виконавчому листі не є заходами примусового виконання рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не посилалася на відсутність у неї спірного майна.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду про те, що утримуючи спірне майно позивачка порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном і відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно, відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд в порушення норм процесуального права розглянув справу у підготовчому судовому засідання за відсутності відповідача, яка повідомила про свою хворобу, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 29 січня 2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 26 лютого 2019 року на 11 год 30 хв. (а.с.34). 26 лютого 2019 року від скаржника на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справу, у зв`язку з хворобою (а.с.42). 26 лютого 2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 07 травня на 9 год 45 хв. Судову повістку-повідомлення скаржником було отримано 04 березня 2019 року (а.с.58). 07 травня 2019 року підготовче судове засідання було закрито та справу призначено до розгляду на 28 травня 2019 року на 11 год 15 хв. 28 травня 2019 року розгляд справи було відкладено на 19 липня 2019 року на 10 год 30 хв. 19 липня 2019 року розгляд справи було відкладено на 28 серпня 2019 року на 10 год 30 хв. Судову повістку повідомлення ОСОБА_2 отримала 26 липня 2019 року (а.с.126). 28 серпня 2019 року розгляд спарви було відкладено на 18 грудня 2019 року на 10 год 30 хв (а.с.134).

18 грудня 2019 року від ОСОБА_2 на адресу Біловодського районного суду Луганської області надійшла заява в якій зазначила, що на розгляді у суді є справа №408/6073/17-ц за позовом її сина ОСОБА_3 та заявлено клопотання про об`єднання справ в одне провадження (а.с.136). Розгляд справи було відкладено на 23 березня 2020 року на 10 год 30 хв. З 23 березня 2020 року розгляд справи було відкладено на 09 червня 2020 року на 9 год 45 хв. ОСОБА_2 отримала судову повістку-повідомлення 21 березня 2020 року (а.с.153). Справу було відкладено на 01 грудня 2020 року на 13 год 00 хв. Скаржник була повідомлена про судове засідання, яке призначено на 01 грудня 2020 року на 13 год 00 хв, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.159). 01 грудня 2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка призначена на 01 грудня 2020 року, у зв`язку з її хворобою (а.с.171). До заяви відповідачем не додано будь-яких доказів її хвороби.

Суд 01 грудня 2020 року розглянув справу без участі відповідача, яка належним чином повідомлена про місце та час судового засідання і яка повторно не з`явилася в судове засідання.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів .

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача по справі відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, місце та час судового засідання. Посилання скаржника на те, що її відсутність була пов`язана із хворобою не підтверджено належними та допустимими доказами, а посилання на те, що справу було розглянуто у підготовчому засіданні спростовується матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про об`єднання справ, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.188 ЦПК Українисуд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Судом встановлено, що в провадженні Біловодського районного суду Луганської області перебуває справа №408/6073/17-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності.

Ухвалою Біловодського районного суду луганської області від 29 січня 2019 року відкрито провадж6ння у справі № 408/6253/18-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визначено справу розглядати у порядку загального провадження.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 07 травня 2019 року у даній справі закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляд .

Заяву ОСОБА_2 про об`єднання справ подано до суду 18 грудня 2019 року, тобто після закриття підготовчого засідання. З урахуванням зазначеного, висновок суду першої інстанції про відмову у об`єднанні даної справи в одне провадження із справою №408/6073/17-ц є правильним та відповідає вимогам закону.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а ухвалою Луганського апеляційного суду від 19 лютого 2021 року скаржника звільнено від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то витрати з розглядом справи відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 02 квітня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова