ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 690/354/20
Провадження № 22-ц/821/568/21
Категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.,

секретаря: Анкудінова О. І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неллі Борисівна,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Плівак Лілії Миколаївни на рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Неллі Борисівни, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії, у складі: головуючого судді Линдюка В. С., повний текст рішення складено 22 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянської Н. Б., треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відповідачем було відкрито спадкову справу № 78/2019 від 02.07.2019, номер у спадковому реєстрі 64398136.

ОСОБА_1 є матір`ю покійного ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 дочкою, тому вони входять в першу чергу спадкоємців за законом, як матір та донька спадкодавця, та в шестимісячний строк прийняли спадщину, шляхом подання заяв про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3 відсутні.

28.07.2020 позивачі звернулись до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте постановою від 28.07.2020 їм було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії.

Зазначали, що причиною ухвалення приватним нотаріусом Побіянською Н. Б. оскаржуваної постанови є те, що станом на 28.07.2020 не можливо було встановити коло спадкоємців та розміру (складу) спадкового майна, оскільки триває судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_4 (третя особа) про встановлення факту проживання її та спадкодавця ОСОБА_3 однією сім`єю без шлюбу.

Проте, нотаріусом не було перевірено, що ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 06.05.2020 заяву ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, чоловіка та жінки без шлюбу, залишено без розгляду, а справу № 694/646/20 взагалі не призначено до розгляду.

Вказали, що навіть у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_4 вона буде спадкоємцем четвертої черги, що за наявності спадкоємців першої черги, які виявили бажання прийняти спадщину, не передбачатиме у неї права на частину спадщини ОСОБА_3 за законом.

Просили суд визнати протиправною та скасувати постанову від 28.07.2020 № 2012/02/14, що винесена приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н. Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та зобов`язати приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянську Н. Б. вирішити питання щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач діяла у відповідності до вимог законодавства, оскільки видача 28.07.2020 позивачам свідоцтва про право на спадщину могла призвести до порушення майнових прав ОСОБА_4 , оскільки до складу спадкового майна ОСОБА_3 може входити майно, яке має статус спільної сумісної власності померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому, суд вважає, що відмова у задоволенні позовних вимог, як і оскаржувана постанова відповідача, не порушує спадкових прав позивачів, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України) та видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена (ч. 11 ст. 67 Закону України «Про нотаріат»), а лише свідчить про законність оскаржуваного рішення станом на 28.07.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Плівак Л. М. оскаржила його в апеляційному порядку.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції не було враховано, що одного лише встановленого факту спільного проживання недостатньо для того, щоб визнати майно подружжя таким, що є спільною сумісною власністю та має ділитися порівну.

Крім того, спадкове майно покійного ОСОБА_3 не має статусу спільної сумісної власності, оскільки в зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах він не перебував, весь його бізнес зареєстрований лише на нього, проте ведення бізнесу відбувалось спільно з братом ОСОБА_3 , який першочергово надавав кошти на купівлю нежитлових приміщень та автомобільної техніки, а в послідуючому майно ОСОБА_5 купував за кошти від розвитку спільного бізнесу. Житловий будинок, що входить до складу спадщини, також є його особистою приватною власністю, оскільки ОСОБА_5 отримав його в дар від своєї матері ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_4 під час розгляду справи № 694/646/20 у Звенигородському районному суді Черкаської області повідомила, що встановлення факту їй необхідне для повернення коштів, які вона начебто сплачувала в рахунок боргів покійного, а не для спадкування його майна.

Вважають, що висновок суду першої інстанції про те, що видача позивачам свідоцтв про право на спадщину могла призвести до порушення майнових прав ОСОБА_4 , оскільки до складу спадкового майна ОСОБА_3 може входити майно, яке має статус спільної сумісної власності померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ґрунтується лише на припущенні.

25.12.2019 закінчився строк на прийняття спадщини, проте позивачі всупереч ч. 1 ст. 1298 ЦК України отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка ґрунтується лише на тому, що в судах перебувають певні судові справи. При цьому, нотаріус не перевірив чи дійсно результат розгляду вказаних ним справ вплине на права спадкоємців першої черги.

Просили скасувати рішення суду першої інстанції від 13 січня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову від 28.07.2020 № 2012/02/14, що винесена приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянською Н. Б. про відмову у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та зобов`язати приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянську Н. Б. вирішити питання щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у встановленому законом порядку.

22 березня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б.

Зазначає, що постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії була винесена на підставі висновку нотаріуса про те, що на день її винесення результати розгляду справ № 694/1647/19 та № 694/646/20 мали значення для визначення кола спадкоємців та розміру складу спадкового майна і нотаріус була позбавлена можливості перевірити наявність підстав для закликання до спадкування за законом, оскільки задоволення вимог ОСОБА_4 надає правові підстави для звернення до суду про визнання права власності на майно набуте за час спільного проживання в порядку ст. 74 СК України.

Вважає, що судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи були розглянуті в повному обсязі, а висновки, які викладені у рішення суду, відповідають обставинам справи та відповідають висновкам Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами.

Просила суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року залишити без змін.

26 березня 2021 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року без змін. Розгляд справи проводити без її участі.

Зазначала, що викладені міркування в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.

Вважає, що відповідач діяла у відповідності до вимог законодавства, оскільки видача 28.07.2020 позивачам свідоцтва про право на спадщину могла призвести до порушення майнових прав ОСОБА_4 , оскільки до складу спадкового майна входить майно, яке має статус спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Згідно Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 26.06.2019 Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 15).

З матеріалів спадкової справи, зокрема з відповідного витягу від 02.07.2019 № 56705425 вбачається, що приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. 02.07.2019 за заявою ОСОБА_2 відкрито спадкову справу № 64398136, після смерті ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 45, 39).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 64398136 до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н. Б. із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися ОСОБА_2 (донька), ОСОБА_1 (матір), ОСОБА_3 (рідний брат), ОСОБА_4 (в заяві про прийняття спадщини вказувала, що є дружиною спадкодавця) (т. 1 а.с. 39-40, 57, 100).

27.09.2019 Коваль Т. приватним нотаріусом Втутінського міського нотаріального округу Черкаської області за № 3356/01-16 надано роз`яснення, що ОСОБА_7 необхідно подати документи, які підтверджують її родинні стосунки із спадкодавцем ОСОБА_3 (т.1 а.с. 103).

10.01.2020 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали приватному нотаріусу Ватутінського міського нотаріального округу Побіянській Н. Б. заяви про видачу їм свідоцтв про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (т. 1а.с.124-126).

Листами від 14.01.2020 № 71/02-14, № 72/02-14, № 73/02-14, приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Н. Б. повідомила ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що вчинення нотаріальної дії, за якою вони звернулися , відкладено до вирішення Шполянським районним судом Черкаської області по суті справи № 694/1647/19 (т. 1 а.с. 127, 129, 131).

18.07.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали приватному нотаріусу Ватутінського міського нотаріального округу Побіянській Н. Б. заяву про видачу їм, як спадкоємцям першої черги, свідоцтва про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , або постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. В заяві зазначали, що Шполянським районним судом Черкаської області 06.05.2020 постановлено ухвалу про залишення без розгляду заяви ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання з покійним ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 19, 193).

Приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н. Б. 28.07.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що з наявних у матеріалах спадкової справи документів не можливо встановити коло спадкоємців, що мають право на спадщину. Також вказано, що станом на 28.07.2020 у провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа № 694/1647/19, а у провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області цивільна справа за № 2/694/247/20, відомості про результати їх розгляду та вступу в законну силу рішення, прийнятого за результатами їх розгляду, відсутні, проте вони мають значення для визначення кола спадкоємців та розміру (складу) спадкового майна (т. 1 а.с. 20, 202).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Представником позивачів адвокатом Плівак Л. М. подано клопотання про розгляд справи у відсутність позивачів. Зазначено, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Згідно ст. 5 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Такі ж положення містить ч. 1 ст. 68 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до ст. 46 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Пунктами 2, 9 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тлумачення ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» свідчить, що при задоволенні позову про оспорення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії суд не може зобов`язати нотаріуса вчиняти нотаріальні дії, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до ЗУ «Про нотаріат» і належать до його компетенції.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус зазначив, що в провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувала справа № 694/1647/19, а в провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області справа 694/646/20, провадження № 2/694/274/20, результат розгляду яких може вплинути на визначення кола спадкоємців та розміру (складу) спадкового майна.

Частиною 4 ст. 42 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналогічні положення містить п. 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому, остання у заяві при прийняття спадщини заявила, що є дружиною покійного, проте не надала доказів в підтвердження вказаних в заяві обставин, тому нотаріус (відповідач по справі) 27.09.2019 надав ОСОБА_7 роз`яснення № 3356/01-16, що їй необхідно подати документи, які підтверджують її родинні стосунки із спадкодавцем ОСОБА_3 (т.1 а.с. 103).

На виконання вимоги нотаріуса Коваль Т. Н. звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, чоловіка та жінки без шлюбу.

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2019 року відкрито провадження у справі № 694/1647/19 за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, чоловіка та жінки без шлюбу. Вказану ухвала була надана нотаріусу та приєднана до спадкової справи ОСОБА_3 .

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 06 травня 2020 року заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду та роз`яснено її право подати позов на загальних підставах із позовом в порядку позовного провадження. Дана ухвала не була надана нотаріусу.

У травні 2020 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 25 травня 2020 року у справі 694/646/20, провадження № 2/694/274/20, задоволено самовідвід судді, а дану справу було передано до канцелярії Звенигородського районного суду Черкаської області для визначення іншого судді в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_4 у справі 694/646/20, провадження № 2/694/274/20 залишено без руху, ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 вересня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено її до підготовчого судового засідання.

18.07.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали приватному нотаріусу Ватутінського міського нотаріального округу Побіянській Н. Б. заяву про видачу їм, як спадкоємцям першої черги, свідоцтва про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , або постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Тобто на момент подачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_4 було подано до суду позов про встановлення факту її проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, що було достатньою підставою для відмови у видачі свідоцтва на підставі ст. 42 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальної дії.

Тому, як вірно зазначено судом першої інстанції, видача 28 липня 2020 року позивачам свідоцтва про право на спадщину, за результатами вирішення спору, могла призвести до порушення в подальшому майнових прав ОСОБА_4 , як особи, яка проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та могли мати майно на праві спільної сумісної власності.

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, доводи сторін спору, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги, з підстав, заявлених позивачами, до задоволення не підлягають, оскільки нотаріус відповідно до ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України розглянула заяву позивачів про видачу свідоцтва про право на спадщину, за результатами розгляду якої правомірно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 до вирішення спору про встановлення факту проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції з їх оцінкою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Плівак Лілії Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 31 березня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак