Справа № 296/680/20 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

05 квітня 2021 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді Галацевич О.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - Управління Держгеокадастру) на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2020 року залишено без руху у зв`язку з тим, що до неї не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. Скаржника повідомлено про необхідність протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали сплатити судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

03 березня 2021 року представник Управління подав клопотання про продовження терміну усунення недоліків до 30 березня 2021 року.

Ухвалою апеляційного суду від 05 березня 2021 року клопотання частково задоволено, продовжено строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Повторно роз`яснено наслідки не виконання вказаних в ухвалі вимог.

30 березня 2021 року на виконання вимог ухвали відповідач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору, у якому зазначив про складну економічну ситуацію в країні щодо обмеженого фінансування органів державної влади та відсутність коштів на рахунку Управління Держгеокадастру.

Клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Вирішуючи клопотання Управління Держгеокадастру про відстрочення сплати судового збору, суд ураховує, що заявник не обґрунтував наявність передбачених законом підстав для відстрочення сплати судового збору та не надав достатніх доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Також, Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості відстрочення сплати судового збору для юридичних осіб. Крім того, Управління Держгеокадастру у вищевказаній справі є відповідачем.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі №278/2208/20 (провадження №61-3245 ск21) та 07 грудня 2020 року у справі №641/3706/19 (провадження 61-7479-св20).

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Незважаючи на сприяння суду у доступі до правосуддя, у розумінні наведених вище норм як національного, так і міжнародного права, зокрема продовження ухвалою від 05 березня 2021 року строку для усунення недоліків апеляційної скарги, вимоги такої виконані не були.

Враховуючи, що заявник вимоги ухвали Житомирського апеляційного суду від 15 лютого 2021 року не виконав, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

При цьому визнання неподаною та повернення апеляційної скарги Управління Держгеокадастру на рішення суду першої інстанції не є позбавленням його права доступу до суду у розумінні статті 6 Конвенції, оскільки вказане не перешкоджає повторному зверненню відповідача з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2020 рокувважати неподаною і повернути.

Копія ухвали про повернення апеляційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 272 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія апеляційної скарги залишається в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя: