Справа № 342/727/21
Провадження № 2/342/569/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону; стягнення аліментів розпочати від дня подачі цього позову і проводити до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 07.07.2007, шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 71. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та перебуває на її вихованні та утриманні. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, так як кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та ведення домашнього господарства. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2016 року по справі № 342/436/16-ц (провадження № 2/342/372/2016) шлюб між сторонами розірвано; малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживанні з позивачем; після розірвання шлюбу позивачу залишено прізвище « ОСОБА_4 ». 19.06.2018 позивач змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що доводиться свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_1 від 19.06.2018. Після розірвання шлюбу відповідач запевнив позивача, що буде допомагати утримувати дитину. Однак востаннє він навідував сина ОСОБА_6 та надавав йому кошти (у розмірі 200-500 грн.) близько двох років тому. Відповідач належним чином не допомагає у вихованні та натуральному забезпеченні спільного сина. Впевненості в постійній грошовій, натуральній допомозі немає. Син ОСОБА_6 росте та розвивається, потребує збалансованого харчування та вітамінів, предметів гігієни, добротного одягу та взуття. ОСОБА_6 відвідує секцію по футболу (м. Городенка), їздить на тренування у м.Івано-Франківськ у ФК «Прикарпаття», приймає активну участь у змаганням по футболу, як на обласному, міжобласному, так і на міжнародному рівнях. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний характер і повинні покриватися відповідачем щомісяця. Відповідач фізично здоровий, працездатний, систематично їздить на заробітки за кордон. Розмір заробітку відповідача позивачу невідомий. Згідно приписів ст.141 СК України відповідач повинен приймати участь у матеріальному утриманні сина нарівні з позивачем. Однак, кошти на утримання дитини він надає дуже рідко та в розмірі, що не покриває необхідних витрат. Отже, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини систематично, як це передбачено приписами ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України, що змушує позивача звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, отримує дохід, точний розмір якого позивачу невідомий; інших утриманців у нього немає. За таких обставин позивач вважає, що має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом бесіди з відповідачем, однак вони не дали бажаного результату. Він всілякими способами уникав та уникає і надалі від надавання коштів на утримання сина ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання, яке повернулося до суду без вручення у зв`язку із тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2016 року по справі № 342/436/16-ц (провадження № 2/342/372/2016), яке набрало законної сили 03.08.2016, розірвано шлюб між гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований 07.07.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, актовий запис № 71; малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_8 ; після розірвання шлюбу залишено позивачу прізвище « ОСОБА_4 ».

Те, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 06.02.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, відповідний актовий запис за № 12 від 06.02.2008. Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить відмітка в свідоцтві про народження.

Із копії свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 , виданого 19.06.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », про що 19.06.2018 складено відповідний актовий запис № 21.

Згідно копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2616-1 від 06.07.2018, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання сина ОСОБА_6 в достатньому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 згаданого Кодексу визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі . Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-IX визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, розмір встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину певного віку, обставини, визначені ст.ст. 182, 184 СК України, те, що позивачем не надано доказів щодо можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно, та відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 23.06.2021, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, з проведенням індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 23 червня 2021 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до державного бюджету судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Судове рішення складене 13.08.2021.

Суддя: Федів Л. М.