Дата документу 04.08.2021 Справа № 334/1319/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/1319/16Головуючий у 1-й інстанції Козлова Н.Ю.
Пр. № 22-ц/807/175/21Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Моловічко С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (надалі - ПрАТ «СГ «ТАС»), ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-6), в якому просили стягнути з відповідачів 33011,01 грн., з яких: 10000,00 грн. моральна шкода заподіяна позивачки, яка повинна бути стягнута з ОСОБА_1 ; 6772,39 грн. сума матеріальної шкоди та 338,62 грн. моральної шкоди яка повинна, бути стягнута з ПрАТ «СГ «ТАС» та 15900,00 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування свого позову позивачі зазначали, що 19.04.2015 року о 14-30 годині у м. Запоріжжя по вулиці Ладозькій, навпроти будинку № 18 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Nissan» держаний номер НОМЕР_1 , та гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Део Ланос» державний номер НОМЕР_2 . В наслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено.

17 липня 2015 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя позивача ОСОБА_2 було визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась до Апеляційного суду Запорізької області з апеляційною скаргою.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28.10.2015 року (суддя Булейко О.Л.), за висновком експерта № 569/15 від 30.09.2015 року в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху не вбачається. В діях водія ОСОБА_1 (відповідача по справі) є невідповідності вимогам п.п. 10.1, 14.2б, 14.6 в правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя скасована, а провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку експерта про визначення матеріальної шкоди завданого КТЗ від 15.12.2015 року № 1097, сума шкоди складає 6772,39 грн.

В момент вчинення ДТП автомобіль, яким керувала позивачка був застрахований у ПрАТ«СГ «ТАС».

На виконання умов законодавства та договору страхування позивачка звернулась у передбачені строки з заявою про настання страхового випадку до своєї страхової компанії, а саме до ПрАТ«СГ «ТАС».

Матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «Nissan», д/н НОМЕР_1 в результаті його пошкодження складав 6772,39 грн.

Позивачка звернулась до ПрАТ «СГ «ТАС» для отримання страхової виплати, за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

01.12.2015 року ПрАТ «СГ «ТАС» надала відповідь щодо відмови у виплаті відповідно до страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у сумі, що складає 6772,39 грн.

В свою чергу у липні 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із зустрічним позовом про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ПрАТ «СГ «ТАС» суму матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн. та 1240,20 суму судових витрат.

В обґрунтування свого зустрічного позову ОСОБА_1 зазначав, що у межах адміністративної справи № 334/3272/15-п позивачку ОСОБА_2 визнано винною, а постановою Апеляційного суду Запорізької області від 28.10.2015 року, постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було скасовано, а справа відносно ОСОБА_2 була закрита в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач категорично не згоден з тим, що в діях водія позивачки ОСОБА_2 не містяться порушення Правил дорожнього руху, та також не згоден за висновком експерта №569/15 від 30.09.2015 року, згідно якого, в діях ОСОБА_2 порушень вимог Правил дорожнього руху не вбачається, а в його діях ОСОБА_1 експерт вбачив порушення вимог Правил дорожнього руху.

Відповідач наголосив на тому, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом, порушила п.п. «б» п. 2.3, п.п. «д» п. 2.9, п. 10.1 Правил дорожнього руху.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ісакова Д.О. (т.с. 1 а.с. 35).

Ухвалою суду першої інстанції суду (т.с. 1 а.с. 36) провадження у цій справі відкрито.

В автоматизованому порядку суддею Козловою Н.Ю. замінено суддю суду першої інстанції Ісакова Д.О. у зв`язку із закінченням терміну повноважень останнього (т.с. 1 а.с. 103-104).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року (т.с. 1 а.с. 172-173) позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 6772,39 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 338,62 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 в солідарному порядку 14900,00 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 в солідарному порядку 1378,00 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 183-188) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині:- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн. моральної шкоди; - стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку ПрАТ «СГ «ТАС» 14900,00 грн. витрати на правову допомогу.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 196).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22 березня 2021 року (т.с. 1 а.с. 216), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с. 218), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів Запорізького апеляційного суду.

Позивач ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (т.с. 2 а.с. 24-

Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 17 березня 2021 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 2 а.с. 3-4) в порядку задоволення клопотання представника позивачів про його відкладення (т.с. 1 а.с. 246-248), з урахуванням навантаженості судді доповідача та колегії суддів, а також відпустки судді-доповідача у період з 09 червня 2021 року по 23 липня 2021 року включно (т.с. 2 а.с. 23).

У судове засідання 04 серпня 2021 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивачі через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також представник відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Конверт із судовому повісткою на дане судове засідання на ім`я відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» повернувся на адресу апеляційного суду з відміткою поштового відділення: «адресат відсутні за вказаною адресою» (т.с. 2 а.с. 14-16). В силу вимог ст. 128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки відповідачу ПрАТ «СГ «ТАС» при вищевикладених обставинах вважається день проставлення у поштовому відправленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження…

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представників позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Балкового Р.Л. (т.с.1 а.с. 29-30) , відповідача ОСОБА_1 та представника останнього адвоката Коваль П.Ю. (т.с. 2 а.с. 1-2).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про забезпечення і витребування доказів, призначення експертизи у цій справі відмовлено.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, у тому числі:

- відповідача ОСОБА_1 та його представника, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що страхова компанія сторін у цій справі співпадає,

- представника позивачів адвоката Балкового Р.Л., який у тому числі на запитання апеляційного суду зазначав, що страхова компанія вже відшкодувала стороні позивачів завдану відповідачем ОСОБА_1 у вищезазначеній ДТП шкоду, визначену за рішенням суду у цій справі; пошкоджений в ДТП автомобіль дійсно належить ОСОБА_3 , який позовних вимог до відповідачів про стягнення моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням його автомобілю не заявляв; позивач ОСОБА_2 керувала на час ДТП належним ОСОБА_3 автомобілем, тілесних ушкоджень в ДТП остання дійсно не отримувала, моральна шкода ОСОБА_2 полягає у неправомірній поведінці відповідача ОСОБА_1 відносно неї та автомобілю, який є спільною сумісною власністю позивачів, але доказів останнього сторона позивача суду першої інстанції у цій справі не надавала та надати ці докази у даному судовому засіданні апеляційному суду він не може, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що всі учасники цієї справи, у тому числі відповідач ПрАТ «СГ «ТАС» в частині задоволенні позовних вимог позивачів до товариства, погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім відповідача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині задоволення позовних вимог позивачів до нього.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині задоволення позовних вимог позивачів до відповідача ОСОБА_1 .

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуємої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п.2).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивачів у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, керувався ст. ст. 12 - 13, 83, 263 - 265, 279, 430 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останній у цій справі, наявності підстав для задоволення останніх.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 19.04.2015 року о 14-30 годині у м. Запоріжжя по вулиці Ладозькій, навпроти будинку № 18 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Nissan» держаний номер НОМЕР_1 , та гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Део Ланос» державний номер НОМЕР_2 , з вини останнього (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) та в якій пошкоджені лише транспортні засоби, травмованих немає.

Проте, вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_1 на її користь 10000,00 грн. моральної шкоди, та, як внаслідок задоволення цих вимог, стягуючи з ОСОБА_1 також у солідарному порядку з ПрАТ «СГ «ТАС» судові витрати позивачів у вигляді 14900,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судового збору, суд першої інстанції не звернув належної уваги на таке.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. не ґрунтуються на законі (ст. 23 ЦК України) та не підтверджені у цій справі належними допустимими доказами взагалі та у тому числі у розмірі 10000,00 грн.

Так, за змістом ст. 23 ЦК України (Відшкодування моральної шкоди) 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач ОСОБА_2 належними, допустимими доказами у цій справі не довела, що відповідачем ОСОБА_1 у вищезазначеній ДТП їй було завдано будь-якої шкоди, передбаченої ст. 23 ЦК України, та зокрема:

- у зв`язку з пошкодженням її здоров`я саме в ДТП чи у подальшому як наслідок саме цієї ДТП, оскільки матеріали цієї справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 отримувала будь-які тілесні ушкодження у ДТП (постанова апеляційного суду, яка набрала законної сили, свідчить про те, що «травмованих немає» т.с. 1 а.с. 8);

- протиправної поведінки ОСОБА_1 в ДТП саме відносно ОСОБА_2 не було;

- пошкоджений в ДТП автомобіль належить позивачу ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію, копія т.с. 1 а.с. 33), який позовних вимог про стягнення на його користь будь-якої моральної шкоди, пов`язаної із пошкодженням його вищезазначеного автомобілю, якщо дійсно така мала місце, у цій справі не заявляв;

- в апеляційному суді представник позивачів вперше у цій справі зазначав, що вищезазначений автомобіль позивачів є спільною сумісною власністю позивачів, тому ОСОБА_2 завдана моральна шкода у зв`язку із пошкодженням останнього, але доказів цього вони суду першої інстанції не надавали і у даному судовому засіданні в апеляційному суді він надати не може.

Однак, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В разі відмові у задоволенні єдиних позовних вимог позивача ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. при вищевикладених обставинах судом у цій справі за їх необґрунтованістю та недоведеністю, враховуючи, що позивач ОСОБА_3 будь-яких позовних вимог саме до відповідача ОСОБА_1 у цій справі не заявляв та останні не були предметом розгляду суду першої інстанції у цій справі та не задовольнялись, то в порядку ст. 141 ЦПК України позивачі також не мають права на компенсацію саме з відповідача ОСОБА_1 у цій справі будь-яких судових витрат, та зокрема у солідарному порядку з ПрАТ «СГ «ТАС» у вигляді 14900,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судового збору.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн. моральної шкоди та в солідарному порядку з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивачів 14900,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судового збору слід скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог позивачів у цій справі слід відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_3 , як власник пошкодженого автомобілю у вищезазначеній ДТП, не позбавлений права у подальшому вирішувати у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи питання про стягнення з винної особи будь-якої моральної шкоди, якщо така йому була дійсно завдана у зв`язку із пошкодженням належного йому майна у вигляді вищезазначеного автомобілю.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2020 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн. моральної шкоди та в солідарному порядку з Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» на користь позивачів 14900,00 грн. витрат на правову допомогу та 1378,00 грн. судового збору скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог позивачів у цій справі відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 12.08.2021 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.