Справа № 509/6552/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області

у складі: судді Жижки О.В.,

за участю секретаря судового засідання Майорової Ю.С.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у смт Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служба у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до його неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказала, що позивач і відповідач спільно не проживали в шлюбі не були, з 2016 припинили стосунки. Від цих відносин мають неповнолітню дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 добровільно не сплачував аліменти на утримання сина, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. 11.12.2018 року судовим наказом (справа № 520/19028/18) було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку. На даний час дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2020, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визначено разом з матір`ю - ОСОБА_1 . Батько дитини - ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, на протязі останніх років взагалі не бачив дитину, не дзвонив, не цікавився сином.Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби, АВСВА 57997834 від 16.11.2020, ОСОБА_2 більше 7 місяців не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 01.11.2020 в сумі 4599,75 грн. ОСОБА_2 не цікавиться здоров`ям дитини, його успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішньої освіти, не створює умов для отримання ним освіти. На сьогоднішній день дитина не має до батька ніяких почуттів. Всю відповідальність за життя, здоров`я, безпеку дитини несе позивач. Дитина відвідує Одеський обласний ліцей №3. Відповідно до характеристики класного керівника, увагу по вихованню дитини приділяє мати, батько - ОСОБА_2 у школі жодного разу не з`являвся, не цікавився його успіхами. Дитина також навчається в Одеському коледжі мистецтв ім. К.Ф. Данькевича. Відповідно до характеристики педагога, приводить та забирає з занять тільки мама - ОСОБА_1 . Позивачем було укладено декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_4 , про що свідчить відповідна довідка, де зазначено, що з дитиною на прийоми до лікаря приходить тільки мати, а також на викликах лікаря до дому була присутня лише мати. Також, в якості доказу невиконання батьківських обов`язків батьком дитини, позивачем додано до позову заяву, в якій сусіди письмово зазначили, що на протязі всього часу вихованням дитини займається лише мати - ОСОБА_1 . Батько до дитини не приходить та жодного інтересу до нього не проявляє. Позивач з дитиною проживаю в АДРЕСА_1 . Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитині, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківських обов`язків, покладених на нього законом.Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, на думку позивача, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Всі вищеперелічені факти в сукупності, на думку позивача, дають підстави вважати, що ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки належним чином, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його сина.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.12.2020 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 02.02.2021 року.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 02.02.2021 року було відкладено з метою надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача Службою у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області на 25.02.2021 року.

11.02.2021 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив у позові відмовити, у зв`язку з тим, що придбав квартиру для сина та оформив її на позивача, яка є особою з подвійним громадянством та хоче виїхати з дитиною за кордон назавжди, щоб відповідач більше не побачив свого сина. Після того, як дізнався про недоплату, відразу здійснив доплату по аліментам та відповідно до розрахунку заборгованості, наданої державним виконавцем від 10.02.2021, заборгованість відсутня. Відповідач постійно займався вихованням сина ОСОБА_3 та бажає займатись його вихованням і надалі, їздив з сином на збір урожаїв, відвідував кінний клуб, їздив по магазинах, в 2015 - 2016 роках возив сина на плавання в фітнес клуб «Спорт Лайф», де ОСОБА_3 навчився плавати, що підтверджується договором про надання спортивно-оздоровчих послуг від 19.12.2015, але восени 2017 року з позивачем склалися та існують наразі неприязні стосунки, вона чинить перешкоди у спілкуванні з сином. Також, з весни до піздньої осені 2020 року відповідач перебував на сількогосподарських роботах в Кіровоградській та Вінницькій областях та не мав змоги налагодити контакт з сином, тому що заробляв кошти на оплату аліментів та його забезпечення. Відповідач написав повторну заяву щодо надання графіку зустрічей з дитиною від 10.02.2021. В своєму письмовому поясненні до Служби у справах дітей Одеської міської ради Київської РДА від 20.03.2019 позивач вказує, що категорично проти того, щоб я бачився з дитиною, тобто позивач сама собі протирічить: в позовній заяві вказує на те, що відповідач не бачиться з сином, але не дає такої можливості.

25.02.2021 проведення підготовчого засідання було відкладено на 26.03.2021, у зв`язку з тим, що від третьої особи надійшло клопотання про відкладення засідання, оскільки чергове засідання органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району щодо затвердження висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відбудеться у березні.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.02.2021, за клопотанням позивача, було продовжено строк підготовчого провадження з цієї справи до 27.03.2021 та проведення підготовчого засідання було відкладено на 26.03.2021, у зв`язку з тим, що від третьої особи надійшло клопотання про відкладення засідання, оскільки чергове засідання органу опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району щодо затвердження висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відбудеться у березні.

25.03.2021 до суду був наданий від органу опіки та піклування Таїровської селищної ради висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.03.2021, за згодою учасників процесу підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 02.04.2021 року.

У судовому засіданні 02.04.2021 позивач просив позов задовольнити.

У судовому засіданні 02.04.2021 відповідач просив у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_6 просила позов задовольнити та зазначила, що батько до дитини необхідного інтересу не виявляє.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений не був.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.08.2020, місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було визначено разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до судового наказу від 11.12.2018 року (справа № 520/19028/18) з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.11.2018, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою про склад сім`ї №1652 станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 дитина проживає разом з позивачем.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби, АВСВП 57997834 від 16.11.2020, ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2020 в сумі 4599,75 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Овідіопольським районним відділом державної виконавчої служби, АВСВП 57997834 від 10.02.2021, ОСОБА_2 має переплату по сплаті аліментів станом на 01.02.2021 в сумі -9,30 грн.

Відповідно до заяви від 19.11.2020, доданій до позову, сусіди позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 письмово зазначили, що на протязі всього часу вихованням дитини займається лише мати - ОСОБА_1 , батько до дитини не приходить та жодного інтересу до нього не проявляє.

Відповідно до заяв від 01.02.2021, 05.02.2021, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 письмово зазначили, що вихованням дитини займається лише мати - ОСОБА_1 , батька дитини не бачили приходить та жодного інтересу до нього не проявляє.

Згідно з інформацією, викладеною у характеристиці учня 2-го класу КЗ «Одеський обласний ліцей №3», увагу по вихованню дитини приділяє мати, батько у школі жодного разу не з`являвся, не цікавився її успіхами.

Згідно з інформацією, викладеною у характеристиці КЗ «Одеський коледж мистецтв ім. К.Ф. Данькевича», приводить та забирає з занять мама - ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки практичного психолога КЗ «Одеський обласний ліцей №3» дитина проживає в дружній родині та називає батьком « ОСОБА_5 ».

Також, позивачем було укладено декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_4 , з письмових пояснень якого вбачається, що з дитиною на прийоми до лікаря приходить мати, а також на викликах лікаря до дому була присутня лише мати. Дитина спостерігається у лікаря з 2,5 років.

Згідно з характеристикою Таїровської селищної ради від 28.02.2019 скарг на поведінку та правопорушення з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надходило.

Згідно з додатковою угодою №1 до договору про надання спортивно-оздоровчих послуг від 19.12.2015 замовник - ОСОБА_2 обрав клубну картку - дитяча у басейні для ОСОБА_3 .

Згідно з поясненнями позивача від 20.03.2019 вона категорично проти спілкування дитини з відповідачем.

Відповідач у 2019 році вже звертався до органу опіки та піклування ОМР про визначення способів участі у вихованні ОСОБА_3 , що вбачається з запрошення на засідання комісії з цього питання, доданого до відзиву.

Відповідно до заяви відповідача від 10.02.2021 він звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради для визначення графіку спілкування з ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Таїровської селищної ради недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 має вольове та стійке бажання виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно зі ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Пункт 16 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України містить роз`яснення з приводу того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з викладеного, батько дитини - ОСОБА_2 боргу по сплаті аліментів на 10.02.2021 немає, бажає займатися вихованням сина, а позивач, як нею було зазначено у письмових поясненнях від 20.03.2019 категорично проти спілкування дитини з відповідачем.

Крім того, відповідач повторно звернувся ззаявою від 10.02.2021 до Служби у справах дітей Одеської міської ради для визначення графіку спілкування з ОСОБА_3 .

Також, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Таїровської селищної ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього ОСОБА_3 , оскільки повністю погоджується з тим, що ОСОБА_2 має вольове та стійке бажання виконувати свої батьківські обов`язки, та вважає висновок обґрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, втім доказів винної поведінки відповідача в ухиленні від спілкування з сином з матеріалів справи не вбачається, а не відвідування школи та закладів охорони здоров`я, враховуюче те, що позивач категорично проти спілкування батька з дитиною, не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до сина - ОСОБА_3 .

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141,150,157,164,165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2,4,12,13,43,44,49,76-83,95,133,141,258,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до його неповнолітньої дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Овідіопольський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 05.04.2021 року

Суддя О.В. Жижка