Справа № 523/5874/21
Провадження №2-з/523/12/21
У Х В А Л А

"05" квітня 2021 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах та від імені ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви звернувся представник ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви представник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Дана квартира була придбана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, під час перебування у зареєстрованому шлюбі з батьком заявника у спільну сумісну власність. На теперішній час ОСОБА_4 має намір здійснити відчуження даної квартири, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього рішення суду, оскільки заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Розгляд заяви здійснюється без виклику сторін в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів сторін.

В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також зобов`язаний враховувати обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, та зазначені ними докази, що підтверджують кожну обставину.

Представником заявника не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або призведе до порушення ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а також, що такі заходи забезпечення позову, як арешт всієї квартири, є співмірними із майбутніми заявленими позовними вимогами.

Матеріали поданої заяви не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, направлених на відчуження спірного нерухомого майна. Так, у п. 4 договору купівлі-продажу квартири від 29.07.2013 р, зазначено, що дана квартира набувається в період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 у спільну сумісну власність за спільні сумісні кошти.

Однак, заявником, як спадкоємцем першої черги після смерті батька не надано доказів щодо звернення із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, тобто заявник не підтвердив свого порушеного чи не визнаного права на спадок. Крім іншого, згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 1270 ЦК України не позбавляє заявника права звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини тобто, такий строк для заявника закінчується лише 27.04.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з цим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Представником заявника не надано безперечних та достатніх доказів наявності у заявника майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а заява не містити пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно положення ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому, судом вживались заходи щодо виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову в порядку передбаченому ч. 3 ст. 153 ЦПК України, однак, за номером телефону, який зазначено представником заявника у заяві, абонент не відповів, що позбавило суд можливості з`ясувати та перевірити додаткові обставини.

Враховуючи, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, суддя дійшов висновку про повернення поданої заяви на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою, якщо перестануть існувати обставини, які стали причиною для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: