Справа № 308/1458/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря судового засідання Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою Чопської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Чопська міська рада Закарпатської області звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 29.11.2013 року Чопською міською радою прийнято рішення № 7, яким вбудовані нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають продажу на аукціоні.

Вказує, що 20.01.2014 р. між органом приватизації та філією «Закарпатський аукціонний центр» ПАТ ДАК «Національна мережа аукціонних центрів» укладено договір № 02/01 про реалізацію вищевказаного майна на аукціоні.

20.02.2014 р. між органом приватизації, в особі міського голови, та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вбудованих нежитлових приміщень, загальною площею 333,3 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 50 317,00 грн.

Стверджує, що договір укладено з грубим порушенням вимог законодавства та такий має бути визнаний судом недійсним, так як всупереч вимогам Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», протокол проведення аукціону з продажу нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 до органу приватизації не надходив, рішення органу приватизації про затвердження такого протоколу на пленарному засіданні ради не приймалось. З огляду на вищевикладене, вважає, що Чопський міський голова уклав договір купівлі-продажу об`єкту приватизації без відповідних на це повноважень, передчасно, без прийняття органом приватизації рішення про затвердження протоколу проведення аукціону.

Зазначає, що укладення договору купівлі-продажу об`єкту приватизації без розгляду та затвердження протоколу проведення аукціону органом приватизації, суперечить інтересам територіальної громади міста Чоп, оскільки процедура проведення аукціону з продажу об`єкту приватизації не відповідала вимогам Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», зокрема абз. 3 ч. 1 ст. 8, ст. 6, абз. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 15, ч. 3, 4 ст. 16 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Стверджує, що всупереч зазначеним вимогам закону, оскаржуваний договір купівлі-продажу об`єкту приватизації не містить номеру розрахункового рахунку, назви і адреси банківської установи покупця, з якого мали бути перераховані кошти, покупцем до органу приватизації не було надано довідку органу доходів і зборів про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), оплата реєстраційного внеску, гарантійноговнеску в сумі 10% від початкової ціни об`єкту приватизації та решта суми в оплату ціни об`єкту приватизації на рахунок органу приватизації, шляхом безготівкового перерахування з відкритих у банках України рахунків покупця здійснена не була.

Вважає, що вищезазначені порушення процедури проведення аукціону надали покупцю перевагу перед іншими особами та викликають сумніви в результатах аукціону.

З огляду на викладене, просить суд визнати недійсним укладений 20.02.2014 р. між Чопською міською радою та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вбудованих нежитлових приміщень (три приміщення), загальною площею 333,3 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 50 317,00 грн., посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Лукечею А.П. та зареєстрований в реєстрі за № 259.

13.03.2017 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (суддя Монич О.В.) відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою Чопської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

10.11.2017 року позивач представник Чопської міської ради Свида О. подав через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме окрім визнання недійсним укладеного 20.02.2014 р. між Чопською міською радою та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу вбудованих нежитлових приміщень (три приміщення), загальною площею 333,3 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 також просить суд зобов`язати ОСОБА_1 повернути до комунальної власності територіальної громади міста Чоп майно придбане згідно з умовами договору купівлі-продажу від 20.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Лукечею А.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 259, а саме нежитлову будівлю загальною площею 333,3 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 1179 від 26.10.2018 року, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований перерозподіл матеріалів справи № 308/1458/17 у зв`язку із тим, що суддя ОСОБА_2 звільнена з посади судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області згідно з Наказом № 266/02-06 від 03.09.2018 року.

Автоматизованою системою документообігу суду 26.10.2018 року головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Данко В.Й.

Представник позивача Чопської міської ради у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, які необхідні для вирішення поданої заяви, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі з таких підстав.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частин другої та третьої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

У зв`язку з цим, всі спори, що виникають з питань приватизації майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду) підлягають розгляду саме в порядку господарського судочинства незалежно від того, хто виступає стороною у спорі - юридичні чи фізичні особи.

В даному випадку зазначення відповідачем ОСОБА_1 , який зазначений у позові як фізична особа, і на теперішній час є власником об`єкта нерухомого майна на підставі спірного договору купівлі-продажу, як похідної стадії певної матеріально-правової основи такого права, що виникло в процесі приватизації комунального майна, на переконання суду, не змінює ні суб`єктного складу сторін, ані характеру спірних правовідносин та не змінює характеру даного спору.

Так, правовий режим власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном визначаються законами. Одним із способів зміни форми власності є приватизація, в процесі якої відбувається відчуження на користь фізичних або юридичних осіб майна, що є державною чи комунальною власністю.

З юридичної точки зору, приватизація - це майновий правочин, змістом якої є оплатне, частково оплатне або безоплатне відчуження державного та комунального майна. Згідно з приватизаційним законодавством, право власності на приватизований об`єкт переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» № 2163-XII від 04.03.1992 року, який діяв на час прийняття рішення № 7 від 29.11.2013 року Чопською міською радою, яким нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 включено до переліку об`єктів комунальної власності, що підлягають продажу на аукціоні, відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна», який діяв на час прийняття рішення № 7 від 29.11.2013 року Чопською міською радою, законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законів України з питань приватизації.

Серед способів приватизації державного або комунального майна законом передбачено, що вона здійснюється, у тому числі, шляхом продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни) (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про приватизацію державного майна», який діяв на час прийняття рішення № 7 від 29.11.2013 року Чопською міською радою.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 30 вказаного Закону, який діяв на час прийняття рішення № 7 від 29.11.2013 року Чопською міською радою,спори щодо приватизації державного майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за загальним правилом, спори щодо приватизації комунального майна відносяться до юрисдикції господарських судів.

Разом з тим, судова практика і раніше була зорієнтована на те, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду).

При визначенні судової юрисдикції справи, тобто передбачених законом умов, за яких вона підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, слід виходити з характеру спірних правовідносин, суті прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернулась особа, заявлених вимог, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, критеріями розмежування юрисдикції, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Також відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року по справі № 911/488/18 господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського Суду України у п.3.1, 3.2 своєї постанови від 24жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема за наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин.

Таким чином, враховуючи наведене, за загальним правилом, спори щодо приватизації комунального майна належать до господарської юрисдикції.

При визначенні підсудності даної справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Звертаючись до суду із позовом, позивач оскаржує договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.02.2014 року, який на його переконання був укладений з порушенням вимог чинного законодавства щодо приватизації комунального майна.

З копії витягу із рішення 23 сесії 6 скликання Чопської міської ради Закарпатської області від 29 листопада 2013 року № 7 «Про затвердження висновку про вартість об`єктів приватизації» та додатку № 2 до проекту рішення 23 сесії 6 скликання Чопської міської ради від 29.11.2013 року № 7 «Перелік об`єктів комунальної власності які підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни) видно, що у переліку названих об`єктів, відповідного додатку до цього рішення, зазначено нежитлову будівлю площею 333,3 кв. м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

20.01.2014 р. між органом приватизації Чопською міською радою та філією «Закарпатський аукціонний центр» ПАТ Державної акціонерної компанії «Національна мережа аукціонних центрів» укладено договір № 02/01 про реалізацію вищевказаного майна на аукціоні.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2014 року між Чопською міською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого є об`єкт спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області, а саме нежитлова будівля заг. площею 333,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Лукеча А.П. і зареєстрований в реєстрі за № 259.

Таким чином, в даних правовідносинах процедура приватизації комунального майна, хоча й завершена, але позивач ставить під сумнів правильність такої процедури приватизації, а також чинність та дійсність зазначеного договору купівлі-продажу, оскільки суть позовних вимог зводиться до оспорювання порядку набуття права власності в ході приватизації комунального майна.

За таких обставин, наявні достатні підстави стверджувати, що між сторонами виникли правовідносини саме щодо приватизації належного територіальній громаді нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке не відноситься до житлового фонду, і в позові оскаржується процедура приватизації, а також містяться вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна, які є похідними.

Відтак, з урахуванням характеру спірних відносин, а також наявності відповідної норми закону, що прямо передбачає вирішення спору господарським судом, дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову, у тому числі, до фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правової природи юридичного спору та в цьому випадку не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Вказане повністю узгоджується зі статтею 2 ГПК України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб і держави, але й фізичних осіб.

За таких обставин, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а може бути розглянута господарським судом в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі, оскільки такий спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та розгляд даної справи відноситься до юрисдикції господарського суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст. ст. 256, 259, 260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовною заявою Чопської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко