Справа: 164/164/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маневицького споживчого товариства про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 19 листопада 2003 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу житлового приміщення квартири в будинку АДРЕСА_1 , відповідно до якого Маневицьке споживче товариства передало, а позивач прийняла вказане нерухоме майно, згідно акту прийому-передачі від 19 листопада 2003 року. Відповідно до укладеного договору, ОСОБА_1 здійснила повний розрахунок із відповідачем, що підтверджується платіжними документами. Сторони в повному обсязі виконали всі умови договору купівлі продажу. ОСОБА_1 звернулася до відповідача з проханням нотаріального посвідчення правочину, проте дана вимога була проігнорована. Коли позивач, маючи намір, зареєструвати право власності на квартиру звернулась в ЦНАП Маневицької РДА з заявою та відповідними документами для здійснення державної реєстрації нерухомості, державним реєстратором було відмовлено з підстав неможливості встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що дане питання неможливо вирішити в позасудовому порядку, звернулася до суду та просила: визнати дійсним договір купівлі продажу № 4 нерухомого майна від 19 листопада 2003 року, укладеного між нею та Маневицьким споживчим товариством, а також визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 28,20 кв.м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , кожен зокрема, не з`явилися, до суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити повністю.

Відповідач - Маневицьке споживче товариство свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України, унормовано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2003 року між Маневицьким споживчим товариством та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу № 4, згідно якого продавець продав, а покупець купив житлове приміщення в АДРЕСА_3 , площею 28,20 кв.м. (а.с. 10-12).

Відповідно до умов вказаного договору, ОСОБА_1 здійснила повний розрахунок із відповідачем, що підтверджується відповідними платіжними документами (а.с. 16).

Згідно акту приймання передачі основних засобів від 19 листопада 2003 року, позивач прийняла від відповідача житлове приміщення в АДРЕСА_3 , площею 28,20 кв.м. (а.с. 13-14).

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Із довідки Маневицького споживчого товариства № 53 від 12 серпня 2016 року вбачається, що згідно прийнятої постанови звітно-виборних зборів, уповноважених Маневицького споживчого товариства від 10 листопада 2003 року, зокрема пайовику ОСОБА_1 було продане житлове приміщення в АДРЕСА_3 (в даний час перейменовано на АДРЕСА_1 ), згідно договору купівлі-продажу основних засобів № 4 від 19 листопада 2003 року та акту приймання-передачі основних засобів, площею 28,2 м.кв. (а.с. 17).

Згідно рішення сьомого скликання Маневицької селищної ради № 3/5 від 18 грудня 2015 року, вулицю Щорса в смт. Маневичі перейменовано на АДРЕСА_1 (а.с. 40).

Крім того, 21 листопада 2016 року ОСОБА_1 виготовила технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , яка відповідає державним будівельним, санітарним та пожежним нормам (а.с. 33, 41-43).

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

За змістом ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як встановлено з письмових матеріалів справи, 26 червня 2020 року ОСОБА_1 зверталася до відповідача з заявою про врегулювання питанням щодо нотаріального посвідчення правочину, проте відповіді не отримала (а.с. 32).

Із рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно № 55375059 від 26 листопада 2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 з підстав неможливості встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно (а.с. 31).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно норм ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 220 вищевказаного Кодексу, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи, суд приходить висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося, а саме продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно, крім того відповідач визнав позовні вимоги повністю, тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладено та ст. 41 Конституції України, керуючись ст. ст. 220, 328, 334 ЦК України, ст. ст. 2, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 47, 224, 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу № 4 нерухомого майна від 19 листопада 2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та Маневицьким споживчим товариством (, адреса: вул. 100-річчя Маневич, 2, смт. Маневичі Волинська область).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 28,20 кв.м.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2021 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська