У х в а л а

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2021 року

м. Київ

справа № 361/4047/17

провадження № 61-11457 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна,

В с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року первісний позов задоволено; виділено в натурі на праві власності ОСОБА_2 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанта № 5 висновка експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження № 21/07/17 від 21 липня 2017 року, згідно якого на 3/4 частки виділяється: 1-1 - сходова, площею 15,6 кв. м., 1-2 - ванна, площею 2,9 кв. м., 1-3 - туалет, площею 1,0 кв. м., 1-4 - кладова, площею 4,4 кв. м., 1-6 - кухня, площею 25,7 кв. м., 1-7 - коридор, площею 17,4 кв. м., 1-8 - ванна, площею 4,0 кв. м., 1-9 - туалет, площею 1,0 кв. м., 1-10 - кухня, площею 10,7 кв. м., 1-11 - житлова кімната, жилою площею 23,4 кв. м., 1-13 - житлова кімнати, жилою площею 25,7 кв. м., 1-14 - веранда, площею 2,2 кв. м., 1-5 підвал, площею 6,2 кв. м., а також надвірні будівлі та споруди: сарай - «Б», вбиральня-душ - «Г», 3/4 огорожі - «N», 3/4 тротуару - «Т»; у задоволенні зустрічного позову відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2020 року повернуто справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розгляду позовної вимоги про виділення в натурі 3/4 частки земельної ділянки до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2021 року залишено без розгляду позов ОСОБА_2 про виділення в натурі на праві власності ОСОБА_2 3/4 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:057:0046, площею 0,0612 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

18 травня 2021 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення будівельно-технічної експертизи задоволено частково; призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституті судових експертиз; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

09 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди першої та апеляційної інстанції не звернули увагу на матеріали, які повністю спростовують обгрунтування клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення будівельно-технічної експертизи, що не дозволило Верховному Суду розглянути справу законно та об`єктивно.

Дослідивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у зв`язку із наступним.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 3 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції в частині призначення експертизи у справі відсутня в переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року не входить до переліку судових рішень, які відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України можуть бути оскаржені у касаційному порядку, у відкритті провадження в цій частині слід відмовити.

У зв`язку із цим суд касаційної інстанції не перевіряє доводи касаційної скарги у цій частині.

Водночас, ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року і в частині зупинення провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Вирішуючи питання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи суд апеляційної інстанції обґрунтовано використав свої дискреційні повноваження на даній стаді розгляду справи та дійшов правильного висновку про зупинення провадження у справі на час проведення експертизи, оскільки на її проведення потрібен певний тривалий проміжок часу.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд апеляційної інстанції правомірно діяв у відповідності до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

У зв`язку із цим відсутні правові та фактичні підстави для скасування оскаржуваної ухвали Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в частині зупинення провадження у справі.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права в частині вирішення питання про зупинення провадження у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктами 1, 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нікчемними договорів дарування частини спільного майна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук