Справа № 692/308/21
Провадження № 2-з/692/3/21
У Х В А Л А
07 квітня 2021 року Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Чепурний О.П., розглянувши в смт Драбів заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
Сторони в судове засідання не викликались.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений ч. 2 ст. 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Суд вважає, що визначений позивачем захід вид забезпечення позову є не співмірним з заявленими вимогами та можливими наслідками розгляду позову про розірвання договорів суборенди землі у разі його подачі до суду. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно п. 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд при розгляді заяви повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець,оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном може призвести до незворотніх наслідків.
В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 використовувати земельні ділянки.
Як вбачається з п. 1 договорів оренди землі від 26.09.2014 року позивач отримав земельні ділянки для ведення фермерського господарства. Згідно п. 15 договорів суборенди землі, цільове призначення земельних ділянок також для ведення фермерського господарства. Тому вжиття вищевказаних заходів забезпечення позову може перешкоджати господарській діяльності ОСОБА_2 та призвести до втрати доходів від такої діяльності, які враховуючи розміри площ земельних ділянок є значними, що явно не відповідатиме та не буде співмірним з можливими негативними наслідками для позивача. Сам позивач не вносить пропозиції по зустрічному забезпеченні позову які б дали змогу убезпечити відповідача від можливих збитків від забезпечення позову.
Крім того, з заяви про забезпечення позову та доданих доказів вбачається, що спірні земельні ділянки мають цільове призначення для ведення фермерського господарства, і відповідно до законодавства можуть використовуватися лише для ведення господарської діяльності суб?єктами господарювання, юридичними особами чи фізичними особами підприємцями. Проте, заявник не зазначив у заяві та не підтвердив доказами, що земельні ділянки використовуються не суб?єктом господарювання чи з порушенням їх цільового використання, що унеможливлює визначити природу відносин між сторонами та вірно визначити підсудність справи (господарському суду чи суду загальної юрисдикції).
Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано, в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.
Враховуючи вищевикладене суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд Черкаської області протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий