Справа № 314/21/19
Провадження № 2/314/59/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №314/21/19 в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Новоалександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування, Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області від 11.05.2007 р., актовий запис №05.

Фактичні шлюбні відносини припинені більше п`яти років тому, сторони проживають окремо,дитина залишилась проживати із позивачем. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, весь час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її утриманні. На день подання позову дитині виповнилось 14 років, має спортивні досягнення, та не має до батька ніяких почуттів, оскільки всі ці роки з ним не спілкувалась, ніколи про нього не питала та не цікавилась. Позивач з донькою проживає за місцем реєстрації, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, умови для участі у спортивних змаганнях. Між матір`ю та дитиною, склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивачка, батько участі у житті дитини не приймав. Зазначає, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивачки та їх дитини, перешкоди у спілкуванні дитини з батьком та участі батька в вихованні дитини позивачем ніколи не створювалися. Зазначає, що про невиконання обов`язку батька по утриманню дитини, свідчить довідка Вільнянського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №23993471. На підставі викладеного, зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_6 .

Від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що спільне життя у них з позивачкою не склалося, але це не є підставою для тверджень позивачки про те, що він нехтує своїми батьківським обов`язками відносно спільної дитини.

Позивач у справі віддалила від нього дитину та створює перешкоди у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що після припинення відносин з позивачем, він фінансово підтримував дитину, надавав кошти на шкільні потреби. У подальшому змінилися життєві обставини, а саме, він має складне захворювання - варикозну хворобу кінцівок, батько відповідача є інвалідом, який також потребує догляду і різного виду підтримки, також повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього від другого шлюбу народилась донька ОСОБА_7 . Посилається на те,що він намагається всіляко підтримувати непрацездатного батька, утримувати малолітню дитину та допомагати старшій донці. За таких життєвих обставин у нього виникла заборгованість по аліментах, але він щомісяця сплачує аліменти на утримання ОСОБА_8 , розуміючи свій батьківський обов`язок. Зазначає, що у літні канікули минулого року дитина приїздила до нього та перед новим роком він надавав донці кошти для участі у спортивних змаганнях. Вважає, що позов є безпідставним та надуманим, викладене в ньому не відповідає дійсності, а тому просить суд у його задоволенні відмовити.

У процесі розгляду справи ухвалою суду від 18.02.2021 було замінено третю особу Вільнянську районну державну адміністрацію як орган опіки та піклування на належну третю особу - виконавчий комітет Петро-Михайлівської сільської ради Запорізької області як орган опіки та піклування, та залучено до участі в справі.

Ухвалою суду від 19.04.2021 було залучено правонаступника третьої особи виконавчого комітету Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області як орган опіки та піклування - Новоалександрівську сільську раду Запорізького району Запорізької області.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала з підстав зазначених у позові та просила їх задовольнити, додатково повідомила, що з 2006 року відповідач аліменти сплачує не систематично, тільки останні 3 роки сплачує систематично, на день народження пересилав подарунок, дав гроші на останній дзвоник 9 класу, донька спілкується з батьком через бабусю. Зазначила, що вона обмежила у спілкуванні дитину, бо після зустрічі з батьком ОСОБА_9 вела себе агресивно щодо чоловіка позивачки та своєї молодшої сестри.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягала з підстав, зазначених у позові, та просила їх задовольнити, додатково повідомила, що права батьків є похідним від прав дитини, зазначила, що сама дитини просить позбавити відповідача батьківських прав. Також, просила суд визнати наданий у 2019 році висновок Вільнянської РДА Запорізької області про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав як неналежний доказ, оскільки останні 15 років відповідач не проживав за зареєстрованою адресою.

02.06.2021 у судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві, додатково повідомив, що він завжди намагався спілкуватись з дитиною, але позивач чинила йому перешкоди, дитина розповіла йому, що позивач зобов`язує її називати його не татом, а «дядьком ОСОБА_10 ». Зазначив, що, після розлучення дитина проживала з ним півроку. Після того, як позивач забрала до себе дитину вона дозволяла брати відповідачу до себе дитину, а потім перестала це робити. Зазначив, що коли ОСОБА_9 було 11 років, дитина захворіла на апендицит та перебувала в лікарні, він намагався відвідати свою хвору доньку, але його не пустили до лікарні, лікарі повідомили, що мати дитини заборонила побачення. Також, вказав, що мав бажання повезти доньку на море, проте позивач влаштувала сварку та вимагала від нього 30000,00 грн. Повідомив, що він таємно від позивача 3 рази приїздив у школу навідатися до дитини, оскільки позивач не давала йому бачитись з нею, дитину до себе додому не забирав, оскільки проживав на зйомних квартирах, бачився з дитиною, коли вона приїжджала до своєї бабусі його матері.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову, додатково зазначила, що наразі вбачається затяжний конфлікт між батьками, а позиція дитини сформувалась під впливом матері в якої немає порозуміння з колишнім чоловіком, зазначила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, коли є винна поведінка такої особи.

Неповнолітня ОСОБА_5 у судовому засіданні висловила свою думку стосовно питання позбавлення відповідача батьківських прав. Так, вона пояснила, що з батьком вона не спілкується з 2012 року, оскільки батьки розлучилися, вказала, що влітку вона бачилась з ОСОБА_11 лише у бабусі, коли останній раз батько вітав її з днем народження не пам`ятає. Також вказала, що відповідач агресивно відноситься до її матері.

Зазначила, що подання такого позову було її ініціативою, оскільки два роки тому вона звернулася до батька з проханням надати дозвіл на зміну прізвища, а він відмовився.

Пояснила суду, що з 7 років не називає його батьком, а лише на ім`я « ОСОБА_10 », оскільки батьком вважає свого вітчима. Це було її особистим рішенням.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Новоалександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, знає її 15 років, відносини між ними є дружніми, вказала, що на час їхнього знайомства ОСОБА_13 було приблизно 3 роки, вказала, що батька дівчинки вона не бачила жодного разу. Свідок повідомила, що батьком ОСОБА_9 називає вітчима, а за рідного батька ніколи нічого не розповідала. Також повідомила суду, що відносини між позивачкою та відповідачем не є гарними,оскільки позивач бажає позбавити ОСОБА_4 батьківських прав.

Свідок ОСОБА_14 рідна тітка відповідача ОСОБА_4 , пояснила суду, що після того як сторони розлучилися, позивачка сказала, що дитину давати батькові не буде. ОСОБА_4 брав дитину, купував їй речі, також приводив дитину до дитячої поліклініки для лікування зубів, пояснила, що вона це бачила на власні очі, оскільки працює в даному закладі молодшою сестрою. Коли був випускний у школі, ОСОБА_4 надавав кошти у розмірі 1500,00 грн. Свідок повідомила, що коли дитині було приблизно 13 років, вона разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 хотіли поїхати на море, однак мати дитини влаштувала сварку, забрала дитину, внаслідок чого ОСОБА_9 плакала. З того часу ОСОБА_9 почала мало спілкуватися з батьком, сказала, що буде називати його ОСОБА_10 , оскільки батьком називає вітчима. Свідок повідомила, що на даний час у відповідача важко з роботою, тому виникла заборгованість зі сплати аліментів. Свідок вказала, що ОСОБА_4 вітав дитину з днем народження, разом зі своєю матір`ю (бабусею доньки) приїздив до ОСОБА_9 .

При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст.171 СК України вислухав думку неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , яка у судовому засіданні пояснила, що з батьком вона не спілкується з 2012 року, оскільки батьки розлучилися, вказала, що влітку вона бачилась з ОСОБА_11 лише у бабусі, коли останній раз батько вітав її з днем народження не пам`ятає. Також вказала, що відповідач агресивно відноситься до її матері.

Зазначила, що подання такого позову було її ініціативою, оскільки два роки тому вона звернулася до батька з проханням надати дозвіл на зміну прізвища, а він відмовився.

Пояснила суду, що з 7 років не називає його батьком, а лише на ім`я « ОСОБА_10 », оскільки батьком вважає свого вітчима. Це було її особистим рішенням.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши їх в сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільну неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області від 11.05.2007 р., актовий запис №05 (арк.с.8).

Позивачка ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного демографічного реєструщодо реєстрації місця проживання (арк.с.11), копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області 25.12.2007 (арк.с.12).

Відповідно до постанов від 19.03.2018, винесених головним державним виконавцем Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в межах виконавчого провадження ВП№23993471, відносно ОСОБА_4 встановлено тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження в праві полювання (арк.с.13-14).

Згідно довідки, виданої Веселянською амбулаторією загальної практики сімейної медицини КНП Запорізького районного центру первинної медико - санітарної допомоги від 19.12.2018, ОСОБА_1 особисто займається лікуванням дитини та супроводом до ЦРБ для проходження медичного огляду, батька дитини ОСОБА_4 в амбулаторії не було, участі в лікуванні та вихованні дитини він не приймає (арк.с.16).

Відповідно до довідки, виданої позашкільним навчальним закладом «Обласна комплексна дитячо-юнацька спортивна школа Запорізької обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» від 19.12.2018 №41, ОСОБА_5 дійсно є ученицею відділення боксу даної школи, тренується та постійно бере участь у всеукраїнських та міжнародних змаганнях, моральну та матеріальну підтримку занять спортом здійснює мати ОСОБА_1 , в той час як батько не бере участі у виховані та матеріальній підтримці дочки, не був присутнім на тренуванні та змаганнях (арк.с.17).

Згідно з довідкою Григорівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 10.11.2018 року №2173,ОСОБА_1 має такий склад сім`ї: мати ОСОБА_15 , донька ОСОБА_5 (арк.с. 18).

Відповідач по справі ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується листом Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 17.01.2019 №02-01-23/111 (арк.с.23), копією паспорту серії НОМЕР_3 , виданим Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області 22.11.2000 (арк.с.30).

Відповідач ОСОБА_11 також є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 28.11.2014, актовий запис №1480 (арк.с.31).

Відповідно до довідки, виданої 11.05.2019 Вільнянською центральною районною комунальною лікарнею Запорізької області ОСОБА_4 має діагноз «Варикозна хвороба обох кінцівок» (арк.с.33).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії квитанцій про сплату ОСОБА_4 аліментів на прізвище ОСОБА_16 за 2014-2019 року (арк.с.34-47).

У своєму висновку від 19.04.2019№ 01-39-/0435 орган опіки і піклування Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області вирішив вважати за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.50 -52).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 21.05.2019, наданого Вільнянським ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, станом на 01.05.2019 ОСОБА_4 мав заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 46703,34 грн. (арк.с.37).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.01.2021, наданого Вільнянським РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), станом на 01.05.2019 ОСОБА_4 мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 41059,07 грн. (арк.с.108).

Згідно довідки Григорівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний заклад - дошкільний навчальний заклад» Запорізького району Запорізької області від 09.01.2019 № 01-11/05, ОСОБА_5 з 2008 по 2010 роки відвідувала дошкільну групу Григорівського НВК. Вихованням та піклуванням за навчанням ОСОБА_5 займається мати ОСОБА_1 , яка також несе матеріальні витрати на навчання дитини. Протягом навчання в Григорівському НВК з 2010 по 2018 роки вихованням та матеріальним забезпеченням дівчини біологічний батько дитини участь у її навчальному житті не приймав (арк.с.58).

У своєму висновку від 12.05.2021 орган опіки і піклування виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради вирішив про неможливість надання висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що неможливо встановити точне місцезнаходження батька ОСОБА_4 та відсутність на території громади дитини ОСОБА_5 і матері ОСОБА_1 (арк.с.143).

Відповідно до довідки Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 02.08.2021 № 322, ОСОБА_1 дійсно проживає на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_3 . Самостійно виховує та має на утримані доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.152).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України, суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18, Першою судовою палатою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20.

Досліджені докази та пояснення в судовому засіданні вказують на бажання батька - відповідача ОСОБА_4 зберігати зв`язок з дитиною, спілкуватися з нею, брати участь в її вихованні, свідчать про його інтерес до дитини.

У матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази, які б свідчили про винну та свідому поведінку відповідача ОСОБА_4 щодо ухилення від участі у вихованні доньки, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, щодо виховання та утримання дитини. При цьому судом встановлено, що відповідач регулярно, хоча і не в повному обсязі, сплачував аліменти на утримання дитини, надавав матеріальну допомогу. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на ОСОБА_4 , адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в його діях.

Неактивна участь батька в житті доньки останні чотири роки спричинена тривалим конфліктом між сторонами, проживанням відповідача окремо від доньки та неналежним усвідомленням матір`ю необхідності участі батька у її вихованні, незважаючи на конфліктні стосунки між ними. Після розірвання відносин з ОСОБА_1 відповідач фактично позбавлений можливості вільно спілкуватися з донькою, що призводить до формування відношення дитини до батька лише за впливом матері, яка має вкрай неприязні стосунки із відповідачем.

Доводи позивачки про те, що спілкування з батьком завдає психологічний дискомфорт доньці, відхиляються, оскільки матеріали справи свідчать, що емоційний стан дитини обумовлений не присутністю батька в її житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками. Особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Необізнаність батька про стан здоров`я доньки або про її успіхи у навчальному процесі не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Суд, з врахуванням інших досліджених доказів, зазначає, що висловлена думка дитини не є абсолютною для суду, вона формувалася під впливом матері, з якою продовжувала проживати дитина після розлучення батьків за обставин, вказаних вище.

Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав, його дії, спрямовані на відшукання шляхів можливих зустрічей з донькою та його участі у вихованні доньки, свідчать про його інтерес до дитини. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд установивши відсутність винної поведінки відповідача, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, а також відсутність інших, передбачених частиною першою статті 164 СК України, підстав для позбавлення батьківських прав, дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17 та від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 76, 81, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 7, 155, 164, 165 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, Новоалександрівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 13.08.2021.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

13.08.2021