Справа № 576/1824/21
Провадження № 6/576/25/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Терені Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів подання старшого державного виконавця Глухівського відділу державної виконавчої служби у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Кучериної Тетяни Анатоліївни, про обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

встановив:

Старший державний виконавець звернулася до суду із поданням у якому просила тимчасового обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов`язань по виконавчим листам зі сплати заборгованості.

Відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Старший державний виконавець на розгляд справи не з`явилася, при цьому заступником начальника Глухівського відділу державної виконавчої служби подано клопотання про розгляд справи без представника відділу, подання підтримує, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі та на підставі поданих документів.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає його слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом. Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього ж Закону передбачено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є наявність невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

У відповідності із частинами 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи слідує, що на виконанні Глухівського відділу державної виконавчої служби з 21.11.2017 знаходяться виконавчі провадження АСВП № 55216514 та 55216659 щодо виконання виконавчих листів № 2/576/185/17 від 04.04.2017, видані Глухівським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн.

22.11.2017 р. старшим державним виконавцем Кучериною Т.А. відкриті виконавчі провадження за виконавчими листами Глухівського міськрайонного суду Сумської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн..

Як свідчать матеріали справи, боржник борг не погасив. Водночас боржник перебуває за межами України.

Також з матеріалів справи слідує, що державний виконавець вжив різних заходів для забезпечення виплати боргу. Тим не менш, всі ці заходи виявились недостатніми для виконання судового рішення.

Враховуючи, що судове рішення не виконано, то за правилами частин 1, 3 статті 441 ЦПК України цього достатньо, щоб прийняти рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже суд визнає, що обмеження боржнику у виїзді з України у чітко, передбачений ЦПК України спосіб за невиплату боргу стягувачу, націлене на захист його інтересу і буде ефективним механізмом для виконання судового рішення і захисту прав стягувача.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини у п. 49-50 свого рішення по справі «Гочев проти Болгарії» (Gochev v. Bulgaria), № 34383/03, від 26.11.2009 р. сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, гарантованого ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і зазначив, що відносно пропорційності обмеження, накладеного через несплату боргів, Суд нагадує, що воно обґрунтоване тільки поки переслідує законну мету забезпечення виплати зазначених. Більш того, навіть будучи обґрунтованою на початку, міра обмеження свободи пересування особи може стати невідповідною і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на довгий термін. У будь-якому випадку, національні влади зобов`язані забезпечити, щоб втручання в право особи на виїзд з країни, спочатку і в ході його продовження, було виправдано і пропорційно з урахуванням обставин. Вони не повинні продовжувати заходи, що обмежують свободу пересування особи, на довгі терміни без регулярного перегляду їх обґрунтованості.

Чинне законодавство не встановлює строку дії обмежень, що суперечить наведеним стандартам щодо права на свободу пересування, а тому з урахуванням приведеної практики Європейського суду з прав людини, суд вирішує встановити строк дії таких обмежень строком на один рік.

На підставі викладеного й у відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Подання задовольнити частково.

Тимчасово, строком на один рік, обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України - до виконання зобов`язань, покладених рішенням Глухівського міськрайонного суду № 2/576/185/17 від 04.04.2017 р. про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 192949,53 грн..

В іншій частині подання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.О. Колодяжний