Єдиний унікальний номер 237/1779/21
Номер провадження 22-ц/804/1943/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Канурної О.Д.,

суддів: Корчистої О.І., Папоян В.В.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року у цивільній справі № 237/1779/21 за заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу (суддя першої інстанції Медведський Максим Дмитрович), -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилався на те, що він звернувся до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Відповідач кошти в обумовлені строки не повернув. Сума позовних вимог складає 110000,00 грн. Зважаючи на те, що відповідач уникає зустрічей із позивачем та не погашає борги, позивач вважає, що лише накладання арешту на майно відповідача може реально забезпечити виконання рішення суду по даній справі.

Відповідачу ОСОБА_1 одноособово на праві власності належить наступне майно: квартира загальною площею 59,1 кв.м., житлового площею 39,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 просив суд першої інстанції накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: об`єкт житлової нерухомості - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкта житлової нерухомості - квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: об`єкт житлової нерухомості - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонено будь-які реєстраційні дії щодо: об`єкта житлової нерухомості - квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Із вказаною ухвалою суду не погодився відповідач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що з позивачем він ніколи не був знайомий, жодних відносин з ним не має. Вважає, що позивач є підставною особою, чиї документи використані для звернення до суду з метою позбавлення відповідача права користування квартирою шахрайським шляхом, оскільки у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2020 року у справі № 175/3383/19 зазначено, що ОСОБА_2 був добровільно поміщений до притулку Громадської організації «Центр соціальної допомоги «Квант Милосердя», створеного для соціально незахищених людей та безхатченків, з метою подальшої їх трудової експлуатації на підприємствах м. Дніпра.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції порушив не лише положення пункту 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а й положення статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, при цьому без наведення жодного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не перевіривши взагалі, чи зареєстрований відповідач у Маріїнському районі Донецької області.

ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд скасувати ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року у справі № 237/1779/21. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено ОСОБА_2 строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року справу було призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 12.08.2021 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45).

В судове засідання Донецького апеляційного суду позивач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с. 41).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року - скасуванню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що не накладення арешту на належне відповідачу майно до моменту розгляду справи може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду на користь позивача.

Проте, з вказаним висновком суду апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Крім того, пунктом 6 вказаної вище Постанови передбачено, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відповідно до ч. 4 статті 153 ЦПК вправі покласти на позивача обов`язок внести на депозитний рахунок суду заставу, достатню для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову (протее її розмір не повинен перевищувати роміру ціни позову). За змістом цієї норми суд (судя), визначивши вид забезпечення позову та розмір застави, повинен зазначити у відповідній ухвалі, що остання звертається до виконання негайно після внесення предмета застави у повному розмірі.

Апеляційний суд вважає, що заходи забезпечення позову, які викладені в ухвалі Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року, не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ухвала суду не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 28 травня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 12 серпня 2021 року

Суддя: О.Д.Канурна