РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2021 року Новогродівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Пригоди О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новогродівка, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить поділити майно між нею та відповідачем та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування зазначає, що 08 серпня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, який виявися не вдалим, у зв`язку з чим шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2013 року сторонами була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 . Посилаючись на ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 364, 368, 372 ЦК України зазначає, що оскільки майно було набуте під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності і частки кожного є рівними.

Позивач, належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 08 серпня 2009 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області між сторонами зареєстровано шлюб.

24.09.2013 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого продавець передає у власність покупця квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 5 Договору заява дружини покупця ОСОБА_1 про згоду на купівлю квартири посвідчена державним нотаріусом Новогродівської держконтори 24.09.2013 по р. №175.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9845585 від 24.09.2013 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, атакож те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та поділ майна подружжя, шляхом визнання за позивачем права приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , та за відповідачем - права приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 454,00 грн. Також позивачу необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 141, 206, 247, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп., що становить 50 відсотків, сплаченого судового збору згідно квитанції № 0.0..1 від 16.02.2021.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Новогродівський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Любчик