Провадження № 2-др/761/122/21
09 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Саадулаєва А.І.,
при секретарі Корнійчук Є.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про постановлення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правову допомогу у цивільній справі за позовом
позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ),
предмет позову: поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року у справі №761/34905/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано незаконним наказ Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» від 29.09.2020 № 1062-к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на посаді першого заступника генерального директора - директора з нових ядерних установок Відокремленого підрозділу «Атомпроектінжинірінг» Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» з 30.09.2020.

Стягнуто з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.09.2020 по 29.06.2021 у розмірі 791 533(сімсот дев`яносто одна тисяча п`ятсот тридцять три)грн. 04 коп.(сума зазначена без урахування зборів та обов`язкових платежів) та 20000(двадцять тисяч)грн. 00 коп. моральної шкоди.

19 липня 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, які складаються із 7930,80 грн. судового збору та 52000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розгляд заяви вирішено здійснювати без виклику сторін.

Як вбачається із змісту рішення, у його резолютивній частині не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається із оригіналів квитанцій, при зверненні із вказаним позовом 11.11.2020, позивачем сплачено 840,80 грн. та 2000,00 грн. судового збору (том 1, а.с. 139-140), пізніше, 17.03.2021 позивачем сплачено 3549,49 грн. судового збору (том 2, а.с. 44), 14.04.2021 сплачено ще 1222,76 грн. судового збору (том 2, а.с. 64), 28.05.2021 - 320,07 грн. судового збору (том 2, а.с. 70), 01.06.2021 - 95,34 грн. судового збору (том 2, а.с. 150), 17.06.2021 - 606,09 грн. судового збору (том 2, а.с. 151), тобто разом сплачено 8634,55 грн. судового збору.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, позивачем в підтвердження надання послуг адвоката надано копії:

договору про надання правової допомоги від 09.10.2020 з додатковою угодою №1, яким погоджено розмір винагороди 2000,00 грн. за годину фактично витраченого часу на надання консультацій, підготовку документів, участь у судових засіданнях (том 2, а.с. 52-54);

акта приймання-передачі від 03.11.2020, про витрачання чотирнадцяти годин (том 2, а.с. 55);

рахунка на оплату №4 від 03.11.2020 на суму 28000,00 грн. (том 2, а.с. 56);

акта приймання-передачі робіт (послуг) від 04.12.2020, про витрачання трьох годин (том 2, а.с. 57);

рахунка на оплату №5 від 04.12.2020 на суму 6000,00 грн. (том 2, а.с. 58);

квитанції про оплату рахунку №5 від 04.12.2020 у сумі 6000,00 грн. (том 2, а.с. 59);

акта приймання-передачі від 02.04.2021, про витрачання чотирьох годин (том 2, а.с. 60);

рахунка на оплату №5 від 02.04.2021 на суму 8000,00 грн. (том 2, а.с. 61);

квитанції про оплату рахунку №5 від 02.04.2021 у сумі 8000,00 грн. (том 2, а.с. 62);

рахунка на оплату №6 від 25.05.2021 на суму 10000,00 грн. (том 2, а.с. 144);

акта приймання-передачі від 25.05.2021, про витрачання п`яти годин (том 2, а.с. 145);

квитанції про оплату рахунку №5 від 23.05.2021 у сумі 28000,00 грн. (том 2, а.с. 146).

Тобто матеріалами справи підтверджено здійснення витрат на оплату правової допомоги в розмірі 42000,00 грн. Вказані докази суд оцінює як належні, допустимі, достовірні, а в своїй сукупності достатні для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42000,00 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 52000,00 грн. витрат на правову допомогу, при цьому, зазначаючи про те, що 10000,00 грн. буде сплачено позивачем після отримання компенсації від роботодавця за рішенням суду, згідно додаткової угоди №1, оскільки у позивача відсутні кошти (том 2, а.с. 142).

Як вбачається із умов договору, актів виконаних робіт та виставлених рахунків, позивач має зобов`язання щодо виплати ще 10000,00 грн. за надану йому правову допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

А тому, оскільки позивачем не надано доказів понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., то в їх стягненні слід відмовити.

Відповідач просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на їх невідповідності складності справи (том 2, а.с. 73-76).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, при зверненні до суду із клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідачем не виконано свого обов`язку щодо доведення не співмірності витрат, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення по справі додаткового рішення, яким в задовольнити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 .

Стягнути з Державного підприємства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 8634 (вісім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 55 копійок витрат по сплаті судового збору та 42000 (сорок дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: