Провадження № 2-п/311/2/2021
Справа № 311/834/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Рекуненко І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкашина Івана Івановича про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року по цивільній справі № 311/834/17 за позовом Акціонерного Товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року позовні вимоги Акціонерного Товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором № 125#1 від 19.08.2013 року в розмірі 264665 гривень 91 копійку, судовий збір в сумі 3947 гривень 75 копійок, а всього стягнуто 268613 гривень 75 копійок.

29 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина І.І. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року, посилаючись на те, що під час ухвалення оскаржуваного заочного рішення відповідач присутній не був, копію заочного рішення не отримував, про існування даного спору та винесення заочного рішення дізнався, звернувшись до адвоката Черкащина І.І. за правничою допомогою з інших питань, шляхом ознайомлення в судовому реєстрі з наявним заочним рішенням 18.12.2020 року.

Також щодо обґрунтування підстав скасування заочного рішення заявника вказує, що 10 травня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області ухвалив рішення по справі № 311/834/17 за позовом Акціонерного Товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги Банку були задоволені частково. Про час і місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином не був, повістки не отримував і, з огляду на це, був позбавлений можливості надати суду свої заперечення проти позовних вимог. Крім цього, про винесення заочного рішення відповідач дізнався, звернувшись до адвоката за правничою допомогою з іншого питання.

Також у поданій заяві про перегляд заочного рішення заявника вказує щодо обґрунтування підстав нарахування процентів, посилаючись на те, що 19.08.2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 125#14 від 19.08.2013 року. Заочним рішенням суду було задоволено вимогу банку в повному обсязі про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 71992,06 грн. Представник заявника вказує, що як вбачається з матеріалів справи та як зазначено в заочному рішенні, «29.11.2014 року Банком було направлено письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом», відповідно до п.п.54,55 Постанови Верховного суду № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року: «Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом».

Крім вищезазначеного, заявника вказує, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Проте, банк здійснював нарахування відсотків по березень 2017 року. Таким чином, з огляду на те, що після пред`явлення до ОСОБА_1 вимоги про дострокове погашення заборгованості згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом (пункт 54 цієї постанови), то після 29 листопада 2014 року позивач не міг такі проценти нараховувати. А тому заявник вважає, що відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, що було неправомірно, на думку заявника, здійснено позивачем.

Щодо нарахування пені, заявника вказує, що згідно наданого позивачем розрахунку, пеня нараховувалася банком в період з 13.02.2015 року по 06.03.2017 року. Суд задовольнив вимоги банку про стягнення пені частково, а саме: стягнув пеню, нараховану за період з 22.03.2016 року по 22.03.2017 року. Відповідно до Постанови Верховного суду № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року слід виходити з того, що після направлення відповідачу повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію, а після закінчення строку дії кредитного договору, - пеня не нараховується. Таким чином, після закінчення строку дії кредитного договору не тільки проценти, а й пеня не нараховується, а отже, вимоги Банку про стягнення процентів та пені після 29 листопада 2014 року (пред`явлення вимоги) не гуртуються на вимогах чинного законодавства, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та неустойки, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, на думку заявника, є необґрунтованими, а заочне рішення вважає незаконним.

За таких обставин, як вказує заявник, вимога позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором № 125#14 від 19.08.2013 року в сумі 355660,84 грн. є необґрунтованою, а заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10.05.2018 року по справі № 311/834/17 - незаконним, та виходячи з вищенаведеного представник заявника просить: 1) скасувати заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області по справі № 311/834/17 від 10.05.2018 року; 2) призначити справу до перегляду в загальному порядку; 3) застосувати у якості відзиву аргументи заяви про перегляд заочного рішення; 4) відмовити в позовних вимогах повністю.

11 січня 2021 року до канцелярії суду від представника позивача АТ «СберБанк» в особі адвоката Лаєнко П.П. надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, викладені в редакції від 06 січня 2021 року, та в яких представник позивача вказує, що представник відповідача недобросовісно здійснює свої права, та у заяві про перегляд заочного рішення представник - адвокат Черкашин І.І. намагається ввести суд в оману та запевнити суд і позивача, що а ні він сам, а ні відповідач не обізнані стосовно судової справи № 311/834/17 та стосовно винесення рішення по цій справі, при цьому, адвокат приховує, що останнім повністю пропущенні процесуальні строки на оскарження, адже ОСОБА_2 був представником відповідача по даній справі з 2017 року, останнім складалися заперечення на позов від 18.04.2017року, відзив на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.03.2018 року та інші процесуальні документи по даній справі, окрім зазначеного, останній оскаржував в апеляційній інстанції ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі № 311/834/17, тобто зазначене свідчить про повну обізнаність представника відповідача з матеріалами судової справи та судовими засіданнями, що призначались.

Окремо представник позивача ОСОБА_3 наголошує, що твердження представника відповідача про те, що відповідач не знав про рішення суду по справі №311/834/17, яке винесене 10.05.2018 року спростовується також тими обставинами, що АТ «СБЕРБАНК» отримавши виконавчі листи по даній справі, які були пред`явлено до виконання до Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), і вже з 23.07.2020 року зазначеним відділом ДВС відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду, і вже з липня 2020 року відповідач був поінформований про відкрите виконавче провадження стосовно останнього та про накладення арештів на майно в межах суми стягнення заборгованості.

Також представник позивача вказує, що і відповідач, і представник відповідача повністю були проінформовані про наявну судову справу та наявне судове рішення, не погоджується з поясненнями представника відповідача адвоката - Черкащина І.І., який з 2017 року є представником по цій справі, і який складав безліч процесуальних документів, в тому числі заперечення проти позовних вимог у зазначеній справі, що відповідач дізнався про існування спору та судове рішення лише коли звернувся до адвоката Черкащина І.І. за правовою допомогою по інших справах і останні дізналися про згадану справу лише з судового реєстру. Та як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомлявся про розгляд справи, про що свідчать поштові відправлення, представник позивача також не погоджується з тим, що відповідач не отримував повісток і посиланнями на цей факт, як на поважність причин неявки у судове засідання, при цьому інших поважних причин неявки відповідачем не наводились, відповідач не повідомляв суд про зміну адреси реєстрації, та не надав належних доказів саме поважності неявки за судовим викликом, отже вказане, на думку представника позивача свідчить, що повідомлення суду не можна вважати таким, яке відбулися неналежним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 також зазначає, що подана заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню, адже враховуючи, що відзив на позовні вимоги по справі №311/834/17 неодноразово подавався представником відповідача, а також ту обставину, що представник відповідача не надає заперечення саме по суті позовних вимог позивача, не надає відомостей про повне погашення заборгованості, як не надає підтвердження відносно поважності неявки до суду відповідача, а надані представником відповідача пояснення та документи в якості додатку до заяви про перегляд заочного рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки не спростовують вимог Банку, не є доказом в силу положень статті 77 ЦПК України, а тому не мають значення для розгляду справи і не підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Також представник позивача зазначає, що рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10.05.2018 року є законним та обґрунтованим, таким, що ухвалене відповідно до вимог цивільного законодавства, і тому просить суд заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Черкашина І.І, від 24.12.2020 року про перегляд заочного рішення у справі №311/834/17 за позовом АТ «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без задоволення.

В судове засідання заявник (відповідач по справі) ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ст.ст.74,76 ЦПК України, за останнім відомим місцем проживання, яке вказано в заяві про перегляд судового рішення, про що свідчить конверт, який повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.16 том №2). Проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано.

Представник заявника - адвокат Черкашин І.І. в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.24), проте на адресу суду надано заяву від представника відповідача з проханням розглянути заяву про перегляд заочного рішення без його участі та у відсутність відповідача ОСОБА_1 , на задоволенні заявлених вимог наполягають, просять вимоги задовольнити за підставами, викладеними у заяві про перегляд заочного рішення. (а.с.22-23 том № 2).

В судове засідання представник позивача Акціонерного Товариства «Сбербанк» не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений судом своєчасно належним чином та у встановленому законом порядку. Проте до суду надано письмові заперечення, в яких представник Акціонерного Товариства «Сбербанк» Лаєнко П.П. посилається на необґрунтованість поданої заяви, відсутність процесуальних та матеріальних обставин для скасування заочного рішення, а також зазначає, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов кредитного договору належним чином, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення не заслуговує на увагу. Крім того, при спеціальному порядку досліджуються тільки вказані відповідачем нові докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи у випадку відсутності відповідача саме з поважних причин. Просить відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення по справі № 311/834/17.

Суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність нез`явившихся осіб, оскільки про день та час розгляду заяви останні були повідомлені судом своєчасно та належним чином та їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви, відповідно до положень ч.1 ст.231 ЦПК України.

Вивчивши матеріали цивільної справи № 311/834/17 та документи, надані представниками сторін, суд вважає, що подана представником заявника адвокатом Черкашином І.І. заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У заяві про перегляд заочного рішення обов`язково повинні бути зазначені процесуальні обставини для скасування заочного рішення (поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду) та матеріальні обставини для скасування (посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення).

Згідно зі ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для скасування заочного рішення повинні існувати як обставини процесуального характеру, так і матеріального одночасно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 05.04,2017 року, 18.04.2017 року, 23.05.2017 року, 19.06.2017 року, 22.02.2018 року, 15.03.2018 року, 17.04.2018 року, 10.05.2018 року не з`являвся, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ст.ст.74,76 ЦПК України, проте жодних належних доказів на підтвердження поважності причин неявок в судові засідання, призначені на 05.04,2017 року, 18.04.2017 року, 23.05.2017 року, 19.06.2017 року, 22.02.2018 року, 15.03.2018 року, 17.04.2018 року, 10.05.2018 року відповідачем ОСОБА_1 суду не надано.

На підтвердження обізнаності відповідачем та його представника ОСОБА_2 з наявною цивільною справою № 311/834/17, яка перебувала в провадженні Василівського районного суду Запорізької області, в матеріалах даної справи міститься: заява від відповідача ОСОБА_1 від 03.04.2017 року, в якій відповідач просить відкласти розгляд справи (а.с.26 том № 1); поштове повідомлення про вручення судової повістки особисто відповідачу ОСОБА_1 від 30.03.2017 року, 08.04.2017 року, 04.05.2017 року, 29.06.2017 року, 25.07.2017 року, 07.02.2018 року, 29.03.2018 року, 14.04.2018 року (а.с. 29, 32, 45, 110, 115, 131, 162, 180 том №1); заперечення представника відповідача ОСОБА_2 на позов в редакції від 18.04.2017 року (а.с.36-37 том №1); поштове повідомлення про вручення судової повістки особисто представнику відповідача ОСОБА_2 від 03.05.2017 року, 13.03.2018 року, 04.04.2018 року, 27.04.2018 року (а.с.43, 158, 161, 181, 182 том №1); поданою представником відповідача ОСОБА_2 апеляційною скаргою в редакції від 17.05.2017 року на ухвалу суду від 28.03.2017 року про відкриття провадження по даній справі (а.с.48-49 том № 1); відзив представника відповідача ОСОБА_2 на позов в редакції від 06.03.2018 року (а.с. 152-153 том № 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2018 року належним чином завірену копію заочного рішення було направлено поштою учасникам судового розгляду, зокрема: відповідачу ОСОБА_1 та представнику відповідача ОСОБА_2 , та відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, 05.07.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 особисто отримав 05.07.2018 року копію заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року (том №1 а.с.234). Також судове рішення отримав поштою відповідач по справі - ОСОБА_1 , що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто відповідачеві 03.08.2018 року (том №1 а.с.236).

А отже, виходячи з вищенаведеного, оглянувши матеріали справи, суд вважає що відповідач ОСОБА_1 та його представник в особі адвоката Черкашина І.І. є такими, що повідомлені судом про день та час судових засідань своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, а також такими, що реалізували своє право, виходячи із принципу змагальності сторін, а саме подали до суду відзив на позовну заяву з викладеними запереченнями, виходячи із норм чинного цивільного законодавства.

До заяви про перегляд заочного рішення не додано докази, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. У заяві фактично відсутні заперечення проти позову з посиланнями на конкретні докази.

Посилання представника не незаконність рішення Василівського районного суду Запорізької області, не є предметом розгляду заяви про перегляд заочного судового рішення. Відповідно до норм чинного законодавства оскарження та доведеності незаконності рішення яке винесено судом першої інстанції, законом віднесено до компетенції Апеляційного суд.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач та його представник після отримання копії заочного рішення даним правом не скористалися, і відповідне рішення набрало законної сили - 11 червня 2018 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Суду як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95. п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає, оскільки про день та час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були сповіщені судом належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних належних та достовірних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання, відповідачем ОСОБА_1 та/або його представником, суду не надано.

Разом з тим, належних та допустимих доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та на підставі яких рішення підлягає скасуванню, відповідачем суду не надано. Рішення ухвалене судом на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, інших належних та достовірних доказів, які мають переважне значення та якими відповідач ОСОБА_1 обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача на дату судового розгляду справи та на даний час суду не представлено.

Відповідач та його представник неодноразово реалізовували свої процесуальні права з надання доказів, та до суду подали відзив на позовну заяву, яку суд врахував при винесенні рішення по справі. До заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 також не надав жодних доказів, які б не досліджувалися при розгляді справи і мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Небажання відповідача належним чином користуватись своїми процесуальними правами, зокрема з`являтися в судові засідання та подавати докази в обґрунтування своїх заперечень, давало суду право при заочному розгляді справи в порядку ст.ст.280-282 ЦПК України, обмежитись доказами, наданими позивачем та представником відповідача, які містяться в матеріалах даної цивільної справи.

Таким чином, обставини, зазначені відповідачем у заяві, не являються такими, що є достатньою підставою для перегляду заочного рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.284 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення може бути подана тридцяти днів з дня його проголошення. Частина 3 вказує, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Відповідно до ч.4. ст.284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Проте, із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача звертається за спливом понад двох років після ухвалення судового рішення та отримання стороною відповідача його копій, при цьому жодних документальних підтверджень щодо поважності пропуску вищевказаного процесуального строку, відповідачем та/або його представником не надано та до заяви про перегляд заочного рішення не долучено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним подану заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкашина Івана Івановича про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 24.12.2020 року залишити без задоволення, роз`яснив заявнику про його право оскарження рішення суду в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 231, 232, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Черкашина Івана Івановича про перегляд заочного рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року по цивільній справі № 311/834/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу його право на оскарження вказаного рішення суду в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня постановлення даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО