Дата документу 07.04.2021 Справа № 316/2/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 316/2/17 Головуючий у 1 інстанції Вільямовська Н.О.
Провадження №22ц/807/490/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 червня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «СберБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ПАТ «СберБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 02 грудня 2011 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є ПАТ «СберБанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 3104-ФО/2011/109, за умовами якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 14000 грн. під 31% річних.

Відповідно до пункту 1.1. ОСОБА_2 зобов`язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком повернення кредиту, з якого вбачається, що кінцевим терміном повернення кредиту є 01 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, належне виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується порукою ОСОБА_1 на повний розмір зобов`язань за цим Договором. Забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань оформляється окремим договором.

02 грудня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір поруки № 3104-ФО/2011/109, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався перед Банком відповідати за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань, що виникають із Кредитного договору.

Пункт 4.1. Договору поруки передбачено, що Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Поручитель та Боржник залишаються зобов`язаними перед Кредитором до того моменту, поки усі зобов`язання за Основним договором не будуть виконані повністю.

ПАТ «СберБанк» зазначало, що виконало свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, надавши ОСОБА_2 кредитні кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки від 02 грудня 2011 року. Проте, ОСОБА_2 , в порушення взятих на себе зобов`язань, кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти нараховані за користування кредитом.

Відповідно до п. 10.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Станом на 06 грудня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_2 по Кредитному договору становить 45247,30 грн.

Посилаючись на наведені обставини, ПАТ «СберБанк» просило суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №3104-00/2011/109 від 02 грудня 2011 року та Договором поруки №3104-00/2011/109 від 02 грудня 2011 року у розмірі 45247,30 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10193,41 грн.; процентів за користування кредитом - 8856,69 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 17541,16 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 8656,04 грн.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «СберБанк» заборгованість за кредитним договором № 3104-ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року та за договором поруки № 3104-ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року в сумі 45247,30 грн., з яких: 10193,41 грн.- заборгованість за кредитом, 8856,69 грн. - проценти за користування кредитом, 17541,16 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом, 8656,04 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «СберБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн., по 689 грн. з кожного.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 червня 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням в частині задоволених вимог до нього, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість рішення, просить заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 червня 2017 року скасувати в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що позовні вимоги до нього були пред`явлені позивачем на підставі Договору поруки № З104-ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року. При цьому, відповідно п. 4.3. зазначеного договору поруки Поручитель ( ОСОБА_1 ) протягом 10 днів з моменту поштового відправлення Кредитором письмового повідомлення або в інший термін, зазначений в такому повідомленні, зобов`язаний погасити заборгованість Боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні. Проте, ані позовна заява, ані матеріали справи не містять посилання на здійснення позивачем такого повідомлення Поручителя, копія зазначеного повідомлення та докази його відправлення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Отже, ОСОБА_1 як поручитель, не був обізнаний про порушення виконання забезпеченого порукою зобов`язання ОСОБА_2 , а тому і будь-якого обов`язку із виконання порушених ним зобов`язань у нього не виникало, у зв`язку із чим пред`явлені до нього, як до поручителя позовні вимоги є недоведеними та безпідставними. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, не встановив в рішенні моменту, коли у ОСОБА_1 виникли зобов`язання перед позивачем з погашення кредитора, що призвело до безпідставного задоволення позовних вимог пред`явлених до Поручителя. Окрім цього, відповідно до Довідки № 57/7/32/3 від 11 червня 2020 року, виданої АТ «Сбербанк» Фомін О.І. не має відкритих рахунків та заборгованостей.

Відповідно до частини першої статті368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

29 грудня 2020 року від АТ «СберБанк» на адресу апеляційного суду надійшла заява про залучення до участі у справі ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» як правонаступника позивача АТ «СБЕРБАНК».

В обґрунтування заяви зазначено, що 19 грудня 2019 року між АТ «СберБанк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 475/БД06-2/19, відповідно до якого відступлено право вимоги за Кредитним договором № 3104/ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року, що укладений з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Дослідивши доводи заяви, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2019 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (новий кредитор) та АТ «СБЕРБАНК» (первісний кредитор) укладено Договір факторингу № 475/БД06-2/19, відповідно до п. 2.1 якого у відповідності до умов цього Договору, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. З копії реєстру боржників до Договору факторингу № 475/Бд06-2/19 від 19 грудня 2019 року, вбачається, що право вимоги первісного кредитора перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» саме за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 .

Разом з тим, враховуючи приписи ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів зазначає, що рішення суду переглядається в межах доводів апеляційної скарги, тобто правовідносин, що виникли між ПАТ «СберБанк» та ОСОБА_1 на підставі договору поруки № З104-ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року.

За таких обставин, заява про заміну сторони її правонаступником не підлягає задоволенню. Разом з тим, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не позбавлений права на звернення із відповідною заявою в порядку статті 442 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 02 грудня 2011 року ПАТ «Дочірний банк Себербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 3104-ФО/2011/109, за умовами якого останній отримав грошові кошти в сумі 14000 грн. зі сплатою 31% річних відповідно до умов договору (а.с. 4-12).

Пунктом 1.4 Кредитного договору сторони узгодили, що детальний розпис загальної вартості платежів за цим Договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по переченню Кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів та розрахунку сукупної вартості Кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення Кредиту визначається у цьому Договорів та у Додатку № 1 до Договору, що є його невід`ємною частиною.

Пунктом 10.1 Кредитного Договору сторони узгодили відповідальність за несвоєчасне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за цим договором, у вигляді сплати пені у розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

З графіку повернення Кредиту та визнання суми сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, вбачається, що кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 01 грудня 2016 року (а.с. 9).

Також, 02 грудня 2011 року ПАТ «Дочірний банк Себербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Сбербанк», з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем і ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 3104-ФО/2011/109, відповідно до статті 4.1 якого боржник ( ОСОБА_2 ) та поручитель ( ОСОБА_1 ) відповідають перед кредитором (банком) як солідарні боржники (а.с. 16-17).

У порушення умов договору позичальник і поручитель зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконали, внаслідок чого станом на грудня 2016 року виникла прострочена заборгованість в сумі 45247,30 грн., з яких: 10193,41 грн. - заборгованість за кредитом; 8856,69 грн. - проценти за користування кредитом; 17541,16 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом; 8656,04 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом (а.с. 11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання позичальником умов кредитного договору, забезпеченого договором поруки, у зв`язку з чим із відповідачів на користь банку підлягає стягненню кредитна заборгованість у солідарному порядку.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник (стаття 4.1 договору поруки).

Відповідно до статті 4.2 договору поруки відповідальність поручителя, передбачена цим договором, настає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобов`язання. Причини невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань за цим договором.

Згідно зі статтею 5.1.1 договору поруки у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання поручителем протягом 10 календарних днів з моменту поштового відправлення банком відповідного письмового повідомлення або в інший термін, визначений у цьому повідомленні.

Установивши факт неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № 3104-ФО/2011/109 від 02 грудня 2011 року, суди зробили обґрунтований висновок про необхідність стягнення кредитного боргу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів направлення ОСОБА_1 повідомлення відповідно до п. 4.3 Договору поруки, оскільки пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Вищенаведений висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 760/7539/16-ц, провадження № 61-19299св18.

Відповідно до пункту 6.4 статті 6 договору поруки цей договір набуває чинності з моменту його укладення у письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобов`язань, передбачених в статті 2 цього договору, а також з інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов`язання.

Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобов`язань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) вбачається, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Встановлено, що з позовом ПАТ «СберБанк» звернулося до суду 26 грудня 2016 року (а.с. 27), тобто в межах шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Посилання ОСОБА_1 на довідку АТ «СберБанк», в якій міститься інформація про відсутність у скаржника відкритих рахунків та заборгованості правового значення для розгляду цієї справи не мають, оскільки вказані обставини не звільняють поручителя від виконання його зобов`язань за договором поруки.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при вирішенні справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 червня 2017 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: