Постанова

Іменем України

02 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 522/14085/19

провадження № 61-16791св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі Свистунової О. В., від 26 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі -

АТ «Покровський ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, у складі судді Гукової Р. М., від 05 серпня 2020 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 08 вересня 2020 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Покровський ГЗК» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві

95 000 грн без урахування податків і зборів. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ «Покровський ГЗК» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської областівід 05 серпня 2020 рокуу справі № 189/65/20 відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Апеляційний суд виходив з того, що у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду від 01 жовтня 2020 року,

АТ «Покровський ГЗК»не усунуті, обставини, які є об`єктивно непереборними та переконливо підтверджують неможливість оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня одержання його копії 10 серпня 2020 року судом не встановлені, а наведені АТ «Покровський ГЗК» підстави для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У поданій у листопаді 2020 року до Верховного Суду касаційній скарзі

на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року

АТ «Покровський ГЗК», посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати до Дніпровського апеляційного суду для продовження розгляду справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Покровський ГЗК» та витребувано матеріали справи № 189/65/20 із суду першої інстанції.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 14 січня 2021 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , справу № 189/695/20 передано

судді-доповідачу.

У лютому 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована помилковістю висновків апеляційного суду, який, постановляючи оскаржену ухвалу, не дослідив у повному обсязі доводи заяви АТ «Покровський ГЗК» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року.

Відповідач фактично погоджувався з оскарженим рішенням суду першої інстанції та готовий був виконати його добровільно. Оскарження рішення місцевого суду АТ «Покровський ГЗК» пов`язує саме з постановленням ухвали про виправлення описки. Вважає, що ухвала Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року за своєю суттю є додатковим рішенням, а отже строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції потрібно рахувати саме з моменту постановлення її судом.

Також як причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду відповідач зазначає введення в дію карантинних обмежень у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної хвороби

(COVID-19), вказавши, що частина працівників АТ «Покровський ГЗК» знаходяться на вимушеному простої, частина на самоізоляції, а частина на дистанційному режимі роботи.

У встановлений судом строк відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи

11 вересня 2020 року АТ «Покровський ГЗК» подано апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області

від 05 серпня 2020 року, в якій викладене клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з посиланням на те, що

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року

№ 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Закону у ЦПК: розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно постанов Кабінету Міністрів України на всій території України продовжено дію карантину до 31 жовтня 2020 року.

Перебування фахівців у галузі права АТ «Покровський ГЗК» у зв`язку з запровадженням карантину на дистанційному режимі роботи унеможливило подання апеляційної скарги у строк, встановлений статтею 354 ЦПК України.

Крім того, ухвалою суду першої інстанції від 08 вересня 2020 року було виправлено допущені в рішенні суду описки.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Покровський ГЗК» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, шляхом надання обґрунтованої заяви щодо підстав пропуску строку на апеляційне оскарження з належними доказами.

Постановляючи ухвалу від 01 жовтня 2020 року суд апеляційної інстанції виходив із того, що копія оскаржуваного рішення отримана апелянтом

10 серпня 2020 року, а апеляційна скарга на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року подана з пропуском строку на його апеляційне оскарження, який сплив 09 вересня 2020 року. Апеляційний суд вказав, що виправлення описки в судовому рішенні не є поважною причиною для пропуску строку апеляційного оскарження та врахував, щоіз набранням 17 липня 2020 року чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон

№ 731-ІХ), законодавець обмежив процесуальні строки, раніше продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», зокрема й строк апеляційного оскарження.

07 жовтня 2020 року АТ «Покровський ГЗК» подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, мотивовану тим, що постановлення судом 08 вересня 2020 року ухвали про виправлення описки в рішенні Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року поклало на відповідача додаткове фінансове навантаження у вигляді сплати податків та зборів у розмірі 18 525 грн, з чим АТ «Покровський ГЗК» категорично не погоджується, що й стало підставою оскарження в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Також відповідач зазначав, що з моменту введення в дію карантинних обмежень та в період із травня по вересень 2020 року підтверджено

5 випадків захворювань, пов`язаних з коронавірусною хворобою (COVID-19), у працівників АТ «Покровський ГЗК», у зв`язку з чим частина працівників відповідача знаходиться на вимушеному простої, частина на самоізоляції, а частина на дистанційному режимі роботи. Зазначені обставини, а також територіальна віддаленість від місця проживання уповноваженого відповідного представника АТ «Покровський ГЗК», який мешкає у місті Нікополь Дніпропетровської області зумовили його обмеження доступу на робоче місце, отримання матеріалів справи та інформації для своєчасного подання апеляційної скарги.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня

2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано у главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими урегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Статтею 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частини перша, друга статті 354 ЦПК України).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху зокрема у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, які є поважними і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Проте суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

05 серпня 2020 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі № 189/65/20, повний текст рішення суду складено 10 серпня 2020 року, а

08 вересня 2020 року цим же судом постановлено ухвалу про виправлення описки в рішенні суду.

В матеріалах справи наявні розписки про одержання представником

АТ «Покровський ГЗК» 05 серпня 2020 року копії вступної і резолютивної частини рішення та 10 серпня 2020 року повного тексту рішення суду в справі № 189/65/20.

З урахуванням викладеного, постановляючи 01 жовтня 2020 року ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, Дніпровський апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що апеляційна скарга АТ «Покровський ГЗК» подана 11 вересня 2020 року після закінчення строку, встановленого

статтею 354 ЦПК України.

В поданій на виконання вимоги ухвали апеляційного суду заяві від 07 жовтня

2020 року заявник вказав, що на дату подання апеляційної скарги вплинули обмеження, пов`язані із карантином та стверджував, що початок перебігу строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції слід рахувати саме із 08 вересня 2020 року, тобто із дати постановлення судом ухвали про виправлення описки в рішенні суду, оскільки саме незгода з висновкам, викладеними в зазначеній ухвалі стала причиною подачі апеляційної скарги.

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду, що за встановлених у розглядуваній справі обставин, причини пропуску строку на апеляційне оскарження, наведені відповідачем, не є поважними.

Так, виправлення допущеної в рішенні суду описки в порядку, передбаченому статтею 269 ЦПК України, не зупиняє перебігу встановленого статтею 354 ЦПК України строку на апеляційне оскарження.

Колегія суддів враховує, що другий абзац резолютивної частини рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області в справі № 189/65/20, проголошеного в судовому засіданні 05 серпня 2020 року, містив вказівку про стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди без податків і зборів.

З огляду на положення частин першої, восьмої статті 268 ЦПК України для учасників справи мало би бути очевидним, що резолютивна частина повного тексту рішення суду повинна відповідати проголошеній в судовому засіданні.

Таким чином відповідач, у разі, якщо був незгоден із визначенням розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 95 000 грн без податків та зборів, не мав перешкод для його оскарження в апеляційному порядку у встановлені строки.

Крім того, відповідно до пункту 19 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції що внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Відомості про оскарження АТ «Покровський ГЗК» в апеляційному порядку ухвали Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області

від 08 вересня 2020 року в матеріалах справи відсутні.

Також в апеляційній скарзі та заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції АТ «Покровський ГЗК» посилалося на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»

від 30 березня 2020 № 540-IX, яким розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Проте суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив відповідне клопотання позивача з огляду на те, що 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються

через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього

20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Апеляційний суд вмотивовано відхилив посилання відповідача на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження рішення суду зумовлений обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Крім того, жодних доказів на підтвердження зазначених в поданій до суду апеляційної інстанції заяві обставин відповідачем надано не було.

Не свідчать про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення посилання відповідача на перебування на дистанційному режимі провідного юрисконсульта АТ «Покровський ГЗК» Аржанухіна В. Л., а крім того під час розгляду справи в суді першої інстанції інтереси АТ «Покровський ГЗК» представляли юрисконсульт юридичного відділу відповідача Бучацька А. В. та адвокат Василюха Т. О.

З урахування викладеного, апеляційний суд, встановивши, що

АТ «Покровський ГЗК» подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції поза межами строку на апеляційне оскарження і поважних причин для поновлення цього строку апелянтом не навело, правильно застосував положення статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ «Покровський ГЗК» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, і зводяться до помилкового тлумачення норм процесуального права та містять посилання на обставини, що були предметом дослідження апеляційного суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України оскаржене судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Підстави нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Н. Ю. Сакара Є. В. Синельников