Справа № 308/9740/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В., за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Созанської М.Г. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою про скасування постанови головного державного виконавця Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Созанської М.Г. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року

Свою скаргу мотивує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.07.2015 року у справі №308/3529/14-ц, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та досягнення дитиною

20 квітня 2016 року, на підставі даного рішення виданий виконавчий лист, який пред`явлений до примусового виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

05.03.2018 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Созанською М.Г. у зв`язку наявною заборгованістю зі сплати аліментів , що перевищує суму платежів за шість місяців, винесено відносно заявника постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вказує, що державний виконавець, яка винесла зазначену постанову, не врахувала те, що він заробляє на життя транспортними перевезеннями, є далекобійником і таке обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

У зв`язку з наведеним просить скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року, винесену головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Созанською Мариною Георгіївною, в рамках виконавчого провадження за №51298281.

23.10.2020 року через канцелярію суду від заступника начальника Ужгородського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Івано-Франківськ) Созанська М.Г. надійшов відзив на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 з підстав викладених у відзиві.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд скарги провести без його участі, скаргу задовольнити.

Деравник виконавець в судове засідання не з`явилась, однак, подала заяву про розгляд справи без її участі.

З огляду на положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України, якими передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають розгляду скарги на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судовим розглядом встановлено, що 01,06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № З08/3529/14-ц від 20.04.2016 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Созанською М.Г. від 05.03.2018 встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 308/3529/14-ц, виданого 20.04.2016, у зв`язку з наявністю у боржника - заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.03.2018 року заборгованість складала суму 23273,33 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяці.

Даний факт підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментах від 16.10.2020 року № 51298281.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Ч. 10 ст. 71 визначає випадки, коли тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.

Так, згідно з ч. 10 ст. 71 даного Закону, тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Однак, скаржником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність хоча б однієї з обставин, передбачених ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», при існуванні яких тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 77, ст. 79 ч. 1 ст. 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В скарзі заявник посилається на те, що державний виконавець, яка винесла оскаржувану постанову, не врахувала те, що він заробляє на життя транспортними перевезеннями, є далекобійником і таке обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Разом з тим, згідно відповіді ПФУ від 05.03.2018 року, інформацію про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_1 не знайдено.

Також, згідно відповіді ДФС України від 06,03.2018 року, інформація про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо ОСОБА_1 відсутня.

Вказане свідчить про те, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не працював водієм транспортних засобів, а відтак права останнього, право керування транспортними засобами для якого не було основним законним джерелом засобів для існування (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та боржником державному виконавцю у матеріали виконавчого провадження не надавались), не могли бути порушені і не порушувались оскаржуваною постановою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність обґрунтованих та доведених скаржником підстав для скасування головного державного виконавця Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Созанської М.Г. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 79, 81, 89, 259-261, 353, 354, 447-451 ЦПК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Созанської М.Г. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 05.03.2018 року

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.