Справа № 159/3840/21
Провадження № 2/159/983/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Денисюк Т.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню вчинений 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною виконавчий напис, за реєстровим номером 91386, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованості за кредитним договором в розмірі 106 832,23 грн.

На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11 червня 2021 року поштовою кореспонденцією отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. від 26.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження №65566323 на виконання оспорюваного виконавчого напису на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Проте жодних правовідносин із відповідачем у неї не було, а заборгованість за кредитним договором №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року укладеного між нею та ПАТ «Платінум Банк» відсутня, на підтвердження чого вона надає копії квитанцій.

Також позивач вказав, що всупереч вимог ст.87, ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не повідомила позивача про вимогу кредитора, не з`ясувала питання безспірності суми стягнення, та вчинила виконавчий напис на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» не скористався правом подати відзив на позов.

Позиція інших учасників справи.

Письмових пояснень від третіх осіб : приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни та приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович не надійшло.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 05 липня 2021 року.

Провадження у справі відкрито 09 липня 2021 року.

На підставі ч.13 ст.7, п.1 ч.6 ст.19, ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

26.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №91386 виданого 09.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною.

За змістом цього виконавчого напису ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року укладеного з ПАТ «Платінум Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги №147 від 22.03.2018 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги №03/11-01-П від 03.11.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів, тому пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 106 832,23 грн, яка складається з:

- 650 грн плати на вчинення виконавчого напису,

- 106 182,23 грн заборгованості за кредитним договором за період з 03.11.2020 по 31.03.2021, з яких прострочена сума кредиту становить - 15 000 грн, прострочена заборгованість за комісією -130,84 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 13 765,49 грн, строкова заборгованість за комісією - 439,76 грн, строкова заборгованість за відсотками - 76 846,14 грн.

Згідно договору про відкриття банківського (карткового) рахунку №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року ПАТ «Платінум Банк» відкрив позивачу поточний рахунок у гривнах із використанням спеціального платіжного засобу міжнародної платіжної карти Visa Elektron на строк 36 місяців, із визначеним кредитним лімітом 15 000 грн, на умовах сплати щомісячної комісії в розмірі 298,50 грн та внесення щомісячного платежу в розмірі 975,00 грн. та сплати відсотків за фактичною ставкою 29,99% річних.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке:

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Отже безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.

Процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачена ст.50 Закону України «Про нотаріат».

При цьому, суд вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ( постанова Велика Палата Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 305/2082/14-ц).

З матеріалів справи слідує, що 06.12.2013 року між ПАТ «Платінум Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір №№06923/0015Х8СР, за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти на умовах платності строком на 36 місяців, тобто, до 06.12.2016 року.

Доказів пролонгації договірних відносин відповідачем суду не надано.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, у ПАТ «Платінум Банк» та відповідно у його правонаступників - ТзОВ «ФК «Женева», а згодом і у ТОВ «Вердикт Капітал» право на звернення з вимогою про стягнення з позивача заборгованості за договором №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року виникло починаючи з 06.12.2016 року після закінчення дії строку договору.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність це встановлений законом строк, протягом якого юридична і фізична особа має право звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється терміном у 3 роки.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Однак, як вбачається із спірного виконавчого напису №91386 від 09.04.2021 року, приватним нотаріусом було запропоновано стягнути за період з 03.11.2020 року по 31.03.2021 року, тобто поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Таким чином, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено основну умову вчинення такого напису, а саме те, що з дня виникнення права вимоги повинно минути не більше трьох років.

Крім того, позивачем надані суду платіжні документи на підтвердження сплати первісному кредитору основної суми кредиту та додаткових платежів на загальну суму 19 601,00 грн., що у сукупності свідчить про те, що заборгованість за договором №06923/0015Х8СР від 06.12.2013 року в розмірі 106 182,23 грн не може вважатись безспірною і такою, що не потребує додаткового доказування, а тому не може стягуватися шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З урахуванням наведено спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 4220 грн.

При вирішенні даного питання суд керується наступним.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявила про орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн.

27 липня 2021 року позивачем на підтвердження понесених витрат надано договір про надання правової допомоги, укладений 24.06.2021 року між нею та адвокатом Приступою С.А., квитанцію про сплату триманих послуг в розмірі 3 980 грн та акт виконаних робіт, в якому наведений детальний опис виконаних робіт, їх вартість та витрачений час.

Окрім вивчення документів, консультації клієнта, підготовки цивільного позову, адвокатом включені до переліку такий вид послуги як встановлення та опитування свідків, вартість якої 500 грн.

З огляду на предмет доказування у цій справі та підставу позову такий вид роботи не є необхідним та доцільним, тому не може компенсуватись за рахунок відповідача.

Решта витрати є співмірними із ціною позову та були необхідними для належного захисту позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 4220-500=3720,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279, 340ЦПК України, на підставі ст.ст.34, 59, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за номером 91386, яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 106 832,23 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень сплаченого судового збору та 3 720 (три тисячі сімсот двадцять) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду безпосередньо або через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий 05.09.2000 року Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , адреса: м.Київ вул.Кудрявський узвіз, 5Б.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 09.08.2021 року.

ГоловуючийТ. В. Денисюк