ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1157/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 21 квітня 2021 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказувало, що АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007 року з додатковою угодою № 1 від 02.11.2007 року та з додатковою угодою № 2 від 24.12.2009 року. Відповідно до умов споживчого кредиту банк видав, а боржник прийняв кредит в розмірі 25000 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 02.11.2007 року укладено договір іпотеки № 62665, предметом якого є квартира загальною площею 57,9 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 взяті зобов`язання на себе за кредитним договором не виконав, станом на 09.09.2019 року існує заборгованість за кредитом 8333,6 доларів США; за процентами за користування кредитом 1925,75 доларів США; за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений термін 7968,32 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 09.09.2018 року по 09.09.2019 року 75388,3 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 694,45 грн.

Тому АТ «УкрСиббанк» просив звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру загальною площею 57,9 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007 року, заборгованість за кредитом та процентами 18227,67 доларів США, та пені 76082,75 грн. на користь АТ «УкрСиббанк», шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду як незаконне, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт погоджується з тим, що пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, проте висновок суду про пропуск банком строку позовної давності вважає помилковим. Судом першої інстанції не враховано, що заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.09.2015 року у справі № 686/13942/15-ц було скасоване. В подальшому рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року в цій справі оскаржувалося в апеляційному та касаційному порядку і остаточно набрало законної сили після перегляду справи в суді касаційної інстанції, 01.08.2019 року. Тому банк вважає, що саме з цього моменту дізнався, що не зможе захистити свої права як стягувач шляхом реалізації заставного майна в рамках виконавчого провадження у цій справі в судовому порядку. Судом не проаналізовано та не надано правової оцінки про сплив позовної давності до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором, який є окремим правочином та правовідносини щодо якого регулюються іншими нормами матеріального права. Судом першої інстанції не враховано висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 668/9978/15-ц.

Учасники в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2007 року з додатковими угодами №№ 1, 2 від 02.11.2007 року та від 24.12.2009 року, строком до 01.11.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін поверненню кредиту відповідно до умов договору (п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору).

В забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 02.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 62665, відповідно до умов якого передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру загальною площею 57.9 кв.м, житловою площею 40,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності.

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки на вказану квартиру було накладено заборону відчуження та зареєстровано обтяження іпотекою у Державному реєстрі іпотек.

Умовами кредитного договору встановлено дату остаточного повернення кредиту 01 листопада 2017 року.

Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором (п. 4.1.1 договору іпотеки).

Разом з тим сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (пункт 3.1.3 Кредитного договору).

При цьому сторони передбачили, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 32 (тридцяти двох) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги (пункт 6.2 Кредитного договору).

20 квітня 2015 року позивач направив позичальнику ОСОБА_2 та поручителям, в тому числі і ОСОБА_1 , досудові вимоги про повне погашення заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2007 року № 0.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року у справі № 686/13942/15-ц, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.11.2007 року в розмірі 9481,13 доларів США, пеню 11716,30 грн. та судовий збір 2108,70 грн. В позові до поручителів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що пред`явивши вимогу до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у квітні 2015 року про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, АТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобов`язання щодо повернення кредиту з нарахованими відсотками. У банку виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки починаючи від дати невиконання боржником основного зобов`язання (з 01.06.2015 року). Позивач пред`явив цей позов 17.09.2019 року, з пропуском строку позовної давності.

Посилання апелянта про помилкове застосування судом першої інстанції позовної давності є безпідставними.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Банк, використовуючи своє право відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України шляхом пред`явлення позову про стягнення усього розміру заборгованості за кредитним договором до кінцевого терміну, змінив строк виконання цього зобов`язання. Ця обставина не оспорюється апелянтом.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що 20 квітня 2015 року банк звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про дострокове повернення кредиту, за відсутності доказів отримання вказаної вимоги, відповідно до умов договору перебіг позовної давності розпочався з 01 червня 2015 року (тобто 41 день після надіслання вимоги відповідачеві).

Отже, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.08.2019 року (справа № 127/16950/13-ц), від 10.10.2018 року (справа № 643/5761/16-ц), від 10.10.2019 року (справа № 357/9126/17-ц ).

Позивач звернувся з цим позовом до суду 17.09.2019 року, тобто, поза 3-річним строком позовної давності.

Посилання апелянта на те, що саме з моменту перегляду рішення у справі № 686/13942/15-ц в касаційному порядку, з 01.08.2019 року, йому стало відомо, що не зможе захистити свої права як стягувач шляхом реалізації заставного майна у виконавчому провадженні, що рішення про стягнення заборгованості по кредиту не буде виконане, не має істотного значення, оскільки ці обставини не змінюють початок перебігу позовної давності, 01 червня 2015 року - виникнення права задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту.

Суд не приймає до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.05.2019 року у справі № 668/9978/15-ц, на які посилався апелянт, оскільки обставини вказаної справи є іншими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко