Справа № 521/2610/20
Провадження № 2/521/525/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, замінено відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «Стандард Фінанс Групп.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначила наступне.

10 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №ML-501/176/2008, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальникові кредит в розмірі 250000,00 доларів США, строком до 10.07.2023 року на споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Банком було укладено Договір іпотеки №PML-501/176/2008, за яким іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3205, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем гр. ОСОБА_2 за його кредитним зобов`язанням за кредитним договором №ML-501/176/2008 від 10.07.2008 року, укладеним між ним та ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк».

На думку позивача, всупереч вимогам законодавства, приватний нотаріус не з`ясував, що відсутні докази безспірності заборгованості за кредитним договором.

Позивач, посилаючись на ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», вказує, що нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, які свідчать про безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Позивач вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом.

У відкрите судове засідання позивач не з`явилась, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, до канцелярії суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши думку сторін, що прибули у судове засідання, вивчивши матеріали справи та надані до суду докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №ML-501/176/2008, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальникові кредит в розмірі 250000,00 доларів США, строком до 10.07.2023 року на споживчі цілі.

В якості забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором 10 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Банком було укладено Договір іпотеки №PML-501/176/2008, за яким іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 4 - 8).

02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3205, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем гр. ОСОБА_2 за його кредитним зобов`язанням за кредитним договором №ML-501/176/2008 від 10.07.2008 року, укладеним між ним та ЗАТ «ОТП Банк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (т. 1, а. с. 10)

Згідно з п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року та ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса необхідна наявність двох умов:

1) подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

2) з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Так, згідно п. 1.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, на підставі виконавчих написів.

Зі змісту копії Досудової вимоги № 22-2/109597 від 29.09.2009 року щодо виконання договірних зобов`язань за Кредитним договором № ML-501/176/2008, вбачається, що в даній вимозі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимагає у ОСОБА_1 протягом 30 календарних днів з дати отримання письмової вимоги повернути кредит у повному обсязі, а саме:

- сума кредиту в розмірі - 246557,35 дол. США;

- суму процентів за користування Кредитом в розмірі 36610,48 дол. США;

- суму пені за порушення строків повернення кредиту - 13590,04 дол. США;

- суму штрафів у розмірі 75,00 грн. (т. 1, а. с. 178).

Як вже було зазначено судом, 02 вересня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» одержало від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни оскаржуваний виконавчий напис, в якому остання пропонує задовольнити вимоги Банку за період з 10 липня 2008 року по 09 квітня 2014 року включно, у тому числі:

- 246557,35 дол. США - залишок заборгованості за кредитом;

- 46020,78 дол. США. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 1700,00 грн. - витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису.

Великою Палатою Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 викладено правову позицію, згідно до якої, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З досліджуваних матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2012 року позов ТОВ «ОТП Факторинг» був задоволений, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заборгованість, яка виникла на підставі кредитного договору №ML-501/176/2008 від 10.07.2008року, в сумі: 1960624,05 грн. залишок заборгованості за кредитом; 291126,54 грн. - сума відсотків за користування кредитом; 112775,26 грн. пеня за прострочення виконання зобов`язань; 75,00 грн. штрафні санкції, а всього 2364675,85 грн., стягнуто судовий збір (а. с. 172 - 173 т.1).

03 березня 2014 року апеляційним судом Одеської області заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2012 року було скасовано та у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , було відмовлено (а. с. 225 - 228 т.1).

Зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, заборгованість за кредитним договору №ML-501/176/2008 станом на 02.09.2014 рік, становить:

- заборгованість за кредитом - 246 557,35 дол. США;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 46020,78 дол. США, а всього - 292 578,13 дол. США, що еквівалентно 3 806 047,08 грн.

Однією з умов, яка має бути наявна в момент вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Виходячи зі змісту оскаржуваного виконавчого напису строк, за який проводиться стягнення - п`ять років три місяці двадцять два дні, а саме: з 10.07.2008 року по 09.04.2014 року, тобто більше трьох років.

Твердження позивача про не надіслання останній вимоги про усунення порушень за кредитним договором та про відсутність первинних документів оформлених відповідно до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність, суд не може прийняти уваги.

Ухвалою від 30 липня 2020 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, завірену належним чином копію нотаріальної справи сформованої за виконавчим написом, від 02.09.2014 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованим в реєстрі за № 3205 (т. 1, а. с 168 - 169).

На виконання зазначеної ухвали приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна повідомила, що не має можливості надати копію нотаріальної справи сформованої за виконавчим написом, від 02.09.2014 року, вчиненим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованим в реєстрі за № 3205, адже згідно акту від 09.01.2019 року №6 схваленого Протоколом засідання ЕК Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області 08.08.2019 року №4 про вилучення для знищення документів віднесених до Національного архівного фонду, копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчиненні за 2014 рік було знищено (т. 1, а. с. 182).

Оскільки, інших доказів до суду не було надано, то суд не приймає до уваги твердження позивача щодо не надіслання письмової вимоги про усунення порушень та про відсутність первинних документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідачем - представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп» надано до суду заяву про визнання позову, в якій він вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с.228 т.2)..

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 16, 18 ЦК України, ст. ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 76-78, 83, 141, 258- 259, 263 - 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, від 02 вересня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 3205, вчинений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук