Справа № 752/6027/21
Провадження № 2/752/5687/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13 липня 2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

з участю секретаря - Медведєвої К.І.,

розглянувши в приміщенні суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданого в її інтересах Діденком Іваном Васильовичем , до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

У березні 2021р. ОСОБА_1 , через адвоката Діденко І.В. (ордер а.с.39), звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з вищенаведеним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 08.09.2020р., зареєстрований в реєстрі за № 30930, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за вказаним виконавчим написом ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 501032852 від 05.06.2018р. в сумі 233 798,14 гр.

У позові вказується, що позивач 05.06.2018р. уклала з ПАТ «Альфа-Банк» договір оферти № 501032852 на суму 1568 395,00 грн.

08.09.2020 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинила виконавчий напис №30930 на загальну суму 233 798,14 грн.

10.12.2020р., за заявою представника АТ «Альфа-Банк», приватним виконавцем постановою відкрито виконавче провадження у примусового виконання оспорюваного виконавчого напису.

При вичинені оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не було з`ясовано безспірність заборгованість за кредитним договором.

Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено з порушенням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами, затверджено наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрований наказом Мінюсту України 22.02.2012р. № 282/20595.

На час вчинення виконавчого напису нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п. 3.2 передбаченого переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі за тексом - Перелік) були внесені зміни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Зазначені зміни надавали можливість нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабіну Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений 23.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року.

Позивачка зазначає, що вимог від АТ «Альфа-Банк» до вчинення оспорюваного виконавчого напису не отримувала.

Крім того, виконавчий напис вчинено після спливу строку дії кредитного договору.

Позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати, які полягають у сплаті судового збору 908,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 05.03.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.43,44).

Відповідно положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін підставі наданих доказів.

На час розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву.

Дослідивши надані матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенні спору, судом встановлено наступне.

За матеріалами справи, 05.06.2018р. ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Альфа-Банк» угоду про надання кредиту, підставою для угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» № 501032852, сума кредиту 159 000,00 грн., строк дії 60 місяців (а.с.23,24).

Відповідно до виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., 08.09.2020р., зареєстрований в реєстрі за № 30930, стягується з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 501032852 від 05.06.2018р., борг за період з 07.07.2018р. по 01.06.2020р. в сумі 233 148,14 грн., що складається з:

простроченої заборгованості за кредитом - 152 995,05 грн.;

прострочена заборгованість за комісією та процентами - 80 153,09 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із стягувача АТ «Альфа-Банк» в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача, а всього стягується - 233 798,14 грн. (а.с.12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявським О.А. 10.12.2020р. відкрито виконавче провадженням № 63890327 з примусового виконання спірного виконавчого напису приватного нотаріусу (а.с.14).

Як вбачається, спірний виконавчий напис вчинено на підставі положення постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оспорюваний, виконавчий напис приватного нотаріуса вчинено 08.09.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року.

На момент вчинення спірного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 38 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи наведене, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, є безпідставними.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги банку, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, судові витрати позивачкою понесено зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн. (а.с.42) за звернення до суду з позовною заявою.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне в зв`язку із задоволенням позову щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст..12, 76,81,89, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , поданого в її інтересах Діденком Іваном Васильовичем , до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501032852 від 05 червня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 30930, таким що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження 03150, м.Київ, вул. В.Васильківська, буд.100) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресю: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Голосіївський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.В.Слободянюк