Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/4130/20
Провадження № 2/644/683/21
10 серпня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Коломієць О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
09.06.2020 року представник позивача подав в суд вказаний позов.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни її місця проживання/перебування.
Приймаючи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також враховуючи те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, суд вважає за доцільне проводити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак вона не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, таким чином, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач отримувала послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися Приватним акціонерним товариством «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» до 03.10.2016 року за адресою реєстрації місця її проживання, а саме по АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.09.2016 року №647 КП «Харківські теплові мережі» з 04.10.2016 року почало надавати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в тому числі в будинок АДРЕСА_2 , і не є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла», яке раніше надавало ці послуги.

До 01.05.2019 року діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV. З 01.05.2019 року вступив в силу Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VІІІ, який скасував дію закону від 24.06.2004 року №1875- ІV.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-VІ, який діяв на момент надання послуг, передбачений обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В порушення вимог законодавства боржник не уклав з позивачем договору. Верховний суд України в Постанові від 30.10.2013 року встановив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Таким чином, оскільки договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання горячої води та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги їй фактично надавалися позивачем і вказаний факт підтверджується відомістю нарахування та оплати за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 , яку додано представником позивача до позовної заяви, між сторонами склалися фактичні договірні відносини. ОСОБА_1 була споживачем позивача та отримувала послуги з централізованого опалення та постачання горячої води до 03.10.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України від 09.11.2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно з зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний своєчасно оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно положень ст.ст.68, 162 Жилового кодексу України, до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 08.10.1992 року №572, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630 зобов`язують наймача, власника або орендаря житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з положеннями ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином в порушення ст.67, 68 ЖК України, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», відповідачі, будучи зобов`язаними своєчасно та в повному обсязі сплачувати за отриманні послуги, в однобічному порядку припинили виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашають заборгованість добровільно, у зв`язку з чим за ними перед позивачем утворилася заборгованість за надані послуги.

Згідно відомості нарахувань, наданій представником позивача, яка знаходиться в матеріалах справи заборгованість відповідача перед підприємством за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає в загальній сумі 51113 грн. 46 коп. за період з січня 2010 року по вересень 2016 року. Крім того за несвоєчасну оплату наданих послуг відповідачеві підприємством нараховано за період з січня 2019 року по червень 2020 року 3% річних в розмірі 2174 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в розмірі 2979 грн.89 коп., що підтверджується розрахунками наданими позивачем.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такі заяви до суду не були надані.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про надання ним послуг, наявності заборгованості та її розміру.

Приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зобов`язаною своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашає заборгованість добровільно, суд доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 258,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 67,68ЖК України, ст. ст. 526, 625 ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» заборгованість за надані послуги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в загальному розмірі 51113 грн. 46 коп. за період з січня 2010 року по вересень 2016 року, 3% річних в розмірі 2174 грн. 40 коп. та інфляційні втрати в розмірі 2979 грн.89 коп. за період з січня 2019 року по червень 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла» сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 10.08.2021 року.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Теплоенергетичний центр Роганського промвузла», адреса: вул.Грицевця, б.29, м.Харків, 61172, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Банк «Грант» МФО351607.

Відповідач: ОСОБА_1 , 1979 р.н., адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3

Суддя С.В. Шевченко