06.08.2021 Єдиний унікальний № 371/87/21
Провадження №2/371/394/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Гаврищука А.В.,

за участі:

секретаря судових засідань Семерей Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миронівка в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 28 січня 2021 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (далі - відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська районна державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним та скасування державної реєстрації, в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , видане на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 та скасувати його державну реєстрацію.

25 травня 2021 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачка, ОСОБА_2 , 2 серпня 1975 року уклала шлюб із ОСОБА_5 . Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_5 разом із дітьми проживали в АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_5 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря » с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та отримав свідоцтво про право власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря » с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривине або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема у виді земельної ділянки та майнового паю. ОСОБА_2 домовилась із дітьми про те, що нотаріально оформляти спадщину будуть при досягненні доньки ОСОБА_6 повноліття.

ОСОБА_2 вважала, що фактично прийняла спадщину, розпорядилася спадковим майном, проживала у спільному будинку подружжя.

Після закінчення школи донька ОСОБА_6 виїхала із с. Владиславка Миронівського району і проживала окремо, декілька раз міняючи місце проживання. Син ОСОБА_7 , також залишив місце проживання і виїхав із села Владиславка.

Не маючи зв`язку із дітьми, у грудні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 . Однак листом за № 605/02-14 від 17 грудня 2020 року, в.о. державного нотаріуса повідомила про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 29 листопада 2011 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай ). Для захисту своїх інтересів позивачу рекомендовано звернутись до Миронівського районного суду.

У зв`язку із порушенням її права на прийняття спадщини після смерті чоловіка позивач звернулася до суду з метою визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 3 лютого 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 1 квітня 2021 року, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року, витребувано у Миронівській районній державній нотаріальній конторі належним чином завірену копію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ІІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та день слухання справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за адресою, вказаною в позовній заяві.

10 липня 2021 року отримала судову повістку про виклик до суду.

Правом на подачу відзиву відповідачі не скористалися.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та день слухання справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та за адресою, вказаною в позовній заяві.

20 липня 2021 року до суду повернуто конверти із вкладеннями. Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причинами повернення відправлень вказано адресат відсутній за вказаною адресою.

Правом на подачу відзиву відповідачі не скористалися.

Відповідно до п. 4 ч. 8 та ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик (судове повідомлення) вручене відповідачам належним чином.

Представник третьої особи Миронівської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, 15 червня 2021 року в.о. державного нотаріуса Т.А. Полковнікова, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що 2 серпня 1975 року ОСОБА_2 , уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданий 3 грудня 2020 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №11 (а.с.6).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 11 квітня 1990 року Степанецькою сільською радою та свідоцтвом про народження № НОМЕР_3 , виданим 12 травня 1984 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області (а.с.86, 102).

ОСОБА_5 разом із ОСОБА_2 проживали в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Владиславського старостинського округу № 3 від 7 грудня 2020 року (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 29 жовтня 2001 року Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області, актовий запис № 30 (а.с. 7).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, у тому числі із земельної частки (пай), яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського товариства АТП «Зоря», села Владиславка Миронівського району Київської області, розміром 2,87 в умовних кадастрових гектарах та майнового паю у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної заведено спадкову справу після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , повна копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.81-120).

Згідно матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_5 заповіту не залишив, спадкування після його смерті здійснювалося за законом. Спадкоємці першої черги спадкування - діти померлого, відповідачі у справі -ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися 23 листопада 2011 року та 29 листопада 2011 року відповідно, до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 82, 99), однак до їх заяв внесено неправдиві відомості та не вказано, що спадкоємцем першої черги є також дружина померлого, їх мати, позивач - ОСОБА_2 .

Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься довідка від 2011 року № 923 у якій зазначено, що на день смерті спадкодавця - ОСОБА_5 з ним проживали його діти, однак не вказано, що проживала також і його дружина - позивач по справі (а.с. 84).

Згідно матеріалів спадкової справи, а саме: свідоцтв про народження відповідачів вбачається, що їх батьком був ОСОБА_5 , а мамою ОСОБА_2 (а.с. 86, 102).

Інформації щодо розлучення батьків відповідачів жодні матеріали справи не містять.

Заяви позивача про відмову від прийняття спадщини визначеної ст. 1273 ЦК України матеріали спадкової справи не містять.

Також в матеріалах спадкової справи містяться два свідоцтва про право на спадщину за законом видані за заявами дітей померлого ОСОБА_5 :

-свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я ОСОБА_3 .

свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я ОСОБА_4 .

Згідно вказаних свідоцтв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали у спадщину після смерті свого батька по Ѕ права на земельну частку (пай) виданого Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та права власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Будучи спадкоємцем за законом позивачка ОСОБА_2 звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак листом від 17 грудня 2020 року №605/02-14 державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, оскільки 29 листопада 2011 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 11).

При вирішенні спору про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину потрібно визначити норми чинного законодавства на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно із ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент видачі оскаржуваних свідоцтв) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно п.212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 (в редакції чинній на листопад 2011 року) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справа підтверджено, що на час смерті ОСОБА_5 , що сталася 26 жовтня 2001 року спадкоємцями першої черги являлися: його дружина ОСОБА_2 та двоє його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Спадкоємці фактично прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали з ним на момент смерті, а діти крім того були неповнолітніми, однак на той час не оформили прийняття нотаріально.

До спадкового майна входили у тому числі права на земельну частку (пай) виданий Миронівською районною державною адміністрацією в АТП «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області серії КВ № 0204432 зареєстроване у реєстрі за № 5973 від 15 травня 1997 року та права власності на майновий пай у пайовому фонді сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» с. Владиславка Миронівського району Київської області, у розмірі 3989 гривень або 0,0007 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Відповідачі в листопаді 2011 року звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини до яких внесли завідомо неправдиві відомості про те, що крім них інші спадкоємці відсутні. Таким чином, приховавши від нотаріуса, що спадкоємцем першої черги, окрім них являється також їхня мати.

В порушення ст..67 Закону України «Про нотаріат» державний нотаріус не здійснив перевірку кола спадкоємців та видав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 порушивши тим самим право позивача на отримання частки у спадщині, та безпідставно збільшивши частки відповідачів.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідачі мали право на спадкування після смерті свого батька проте у менших частках, як то визначено в оскаржуваних свідоцтвах про право на спадщину. Вони внесли завідомо неправдиві відомості до заяв про прийняття спадщини не внісши до них інформацію про свою матір, яка також являлася спадкоємицею першої черги спадкування, тим самим усунувши її від права на спадщину. Нотаріусом не було перевірено коло спадкоємців, тим самим незаконно видано відповідачам свідоцтва про спадщину за заноном на Ѕ часток обєктів спадщини.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що право позивача відповідачами порушено, а тому таке право підлягає відновленню, шляхом скасування незаконно виданих свідоцтв на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачаів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Керуючис ст. ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568556, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної

контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1722 видане на ім`я ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ВРО 568555, посвідченого 29 листопада 2011 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Київської області, після смерті ОСОБА_5 , зареєстроване у реєстрі за №2-1725 видане на ім`я ОСОБА_4 та скасувати його державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 06.08.2021

Суддя підпис А.В. Гаврищук

Згідно з оригіналом

Суддя А.В.Гаврищук