Номер провадження 2/754/915/21
Справа №754/9033/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2021 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

за участю представника позивача Старча А.В.

за участю представників відповідача: Москаленко А.В., Бердана І.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 16.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 07.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Також, 07.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до договору, на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», наданої Клієнту, Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 75000грн. 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа¬Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №600253892 від 07.08.2013, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №600253892 від 07.08.2013 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 600253892 від 07.08.2013, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернула у зв`язку з чим, станом на 16.06.2020 виникла заборгованість в розмірі 96015,34грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 44128,66грн; заборгованість за нарахованими відсотка згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 9526,02грн; заборгованість за пенею в розмірі 17545,50грн; 3% річних в розмірі 3 977,17грн; втрати від інфляцій в розмірі 8896,34грн; подвійна облікована ставка НБУ в розмірі 11941,65грн. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 600253892 від 07.08.2013 в розмірі 96015,34грн, понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2102,00грн, понесені витрати на правочинну допомогу у розмірі - 20 000грн.

16.10.2020 до суду надійшов відзив від представника відповідача - адвоката Москаленко Анастасії Володимирівни відповідно до якого зазначено, що у пункті 1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування осіб від 07.08.2013 про видачу Позивачу Банком міжнародної платіжної картки DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску. У пункті 2.1.1. того ж Додатку до Договору вказано: сума кредиту, що є доступною на момент видачі Клієнту Картки та підписання цього Додатку з встановленням Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому додатку ліміту відновлюваної кредитної лінії, складає 11100грн. При цьому сторони погоджуються, що сума кредиту, що може бути доступна Клієнту в будь-який час протягом строку дії відновлюваної кредитної лінії та відрізняється від суми, що у цьому пункті не може перевищувати ліміт відновлювальної кредитної лінії, становить 75000грн. У довідці про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» вказано: строк дії картки 2 роки з можливістю перевипуску карти за умови дотримання клієнтом умов договору, строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умовами дотримання Клієнтом умов. Максимальна сума кредиту - 50000грн. Відтак саме такі умови кредитування можна вважати погодженими сторонами умовами кредитного договору. Отже, строк дії кредитної лінії сплив через 1 рік - 08.08.2014, а строк дії кредитної картки відповідача у ПАТ «Альфа-Банк» сплив через два роки - 08.08.2015, нової картки відповідач не отримувала. Вказане у позовній заяві твердження про те, що нібито банк виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 75000,00грн жодним доказом не підтверджені і суперечать п. 2.1.1. того ж Додатку до договору, у якому вказано про ліміт кредитної картки 11000,00грн, та Довідці про кредитування з використанням картки «Максимум-готівка», у якій вказана сума кредиту 50000,00грн. Виходячи зі змісту наданих Позивачем документів неможливо встановити, конкретно кредитний ліміт був встановлений відповідачу і чи використаний він відповідачем. Як зазначено у розрахунку заборгованості, позивачем нараховані відсотки за період з 16.01.2019 по 16.06.2020 у сумі 9 526,02грн, пеня 11941,65грн за період з 16.01.2019 по 16.06.2020 за останній рік до подачі позову, 3% річних за період з 16.06.2017 по 16.06.2020 у сумі 3 977,17грн, інфляційні втрати за період з липня 2017 по квітень 2020 року у сумі 8896,34грн, а також неустойка 17545,50грн до вказаного періоду без дат нарахування. Тобто, всі похідні суми процентів та неустойки нараховані після спливу строку дії кредитної лінії з 08.08.2014 та спливу строку дії кредитної картки з 08.08.2015, що суперечить ч. 1 ст. 530, ст. 1048, 1050 ЦК України, а також поза межами позовної давності. Після настання строку виконання зобов`язань у повному обсязі позикодавець не мав права продовжувати нараховувати проценти та неустойку, а мав право лише на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Позивачем до позову долучено копії окремих сторінок двох договорів факторингу і тексту одного останнього договору про відступлення прав вимоги, проте без додатків у вигляді повного списку боржників та відомостей про кредитні договори, право вимоги за якими відступається, без актів приймання-передачі прав вимог та документів кредитних справ, та без доказів фактичного виконання (оплати) цих договорів. Тому, відповідач вважає, що набуття позивачем права вимоги до відповідача є недоведеним, оскільки не надано жодного доказу про передачу права вимоги ПAT «Альфа-Банк» до TOB «Кредитні ініціативи» і від ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» конкретно щодо відповідача. Окрім того, відповідач заперечує проти стягнення судових витрат на правничу допомогу, оскільки у наданій позивачем копії платіжного доручення № 686 від 23.06.2020 вказано про оплату правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги №21-12/2019 від 21.12.2019 у сумі 200 000,00грн, у пункті 2.1. передбачено широкий обсяг різних видів правової допомоги, яка може бути надана з позасудових, судових та кримінально-процесуальних питань. Тобто доказів оплати конкретно по цьому договору про надання правничої допомоги у даній справі із вказівкою на учасників справи чи інші реквізити конкретно цієї справи, не надано. У зв`язку з викладеним представник відповідача просить суду відмовити в задоволені позовних вимог.

Також, представник відповідача - адвокат Москаленко Анастасія Володимирівна зазначила у відзиві, що просить суд стягнути з позивача витрати на оплату правової допомоги у розмірі витрат, що будуть фактично понесені відповідачем, згідно Договором правової (правничої) допомоги б/н від 01.10.2020 та Актами приймання-передачі наданої правничої допомоги, у сумі 23 000,00грн за надання правової допомоги, з яких 14 500,00грн вже фактично сплачено 05.10.2020 до подання цього відзиву.

05.11.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відповідної до якої зазначено, що кредит наданий відповідачу шляхом відкриття кредитної лінії із лімітом 75 000,00грн, того, що відповідачу видано кредитну картку та фактично видано суму кредиту у розмірі 44 128,66грн, яка не повернута позичальником та відображена в Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2019 року, дана сума є фіксованою, що в свою чергу свідчить про видачу кредиту у розмірі 44 128,66грн. Разом із тим, із врахуванням особливостей видачі кредиту шляхом відкриття кредитної лінії відкриттям рахунку із кредитним лімітом, видача кредиту відбувалась не в звичному розумінні, шляхом видачі готівки в касі банку, а зарахуванням суми (кредиту) на картку позичальника. З приводу терміну дії картки протягом 2-х років та строком дії кредитної лінії в 1 рік, то звертаємо увагу суду на те, що умовами Довідки про умови кредитування передбачена пролонгація даних термінів, що в свою чергу є правом банку за дотримання Клієнтом умов. Відповідач помилково прирівнює строк дії картки до строку кредитування. В даному випадку, строк кредитної лінії позичальнику було продовжено.

18.11.2020 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від представника відповідача-адвоката Москаленко Анастасії Володимирівни відповідно до яких зазначено, що відсутність позивача доказів по кредитним правовідносинам щодо набутого ним обсягу прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, та письмових документів, які засвідчують такі права, з урахуванням статей 514, 517, 518 ЦК України вказує на недоведеність позовних вимог.

08.12.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відповідно до якої зазначено, що умовами Кредитного договору № 600253892 від 7 серпня 2013 року укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 на момент його укладення та додатками, визначено детальну інформацію стосовно погашення заборгованості, нарахування відсотків та ставки. Під час укладення кредитного договору відповідача було попереджено що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач; надана інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. В договорі прописані: сукупна вартість кредиту та строк, річні та щомісячні відсотки, збільшення процентної ставки у випадках передбачених договором, порядок здійснення платежів погашення фактично нарахованих відсотків. Під час підписання кредитного договору ОСОБА_2 були роз`яснені значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку комісій та тарифів банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій. Зобов`язання банку з приводу надання споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної, та своєчасної інформації під час укладення кредитного договору та у разі усних чи письмових звернень були виконані повністю. Крім того, у матеріалах справи наявні заяви-акцепти та заяви про ознайомлення, зі змісту яких, можна зробити висновок, що на дату укладення Кредитного договору № 600253892 від 07 серпня 2013 року жодних непорозумінь його положень та змісту, не існувало. Оспорювання факту видачі кредиту, набуло поширення як тактичний прийом визнання Кредитних договорів недійсними, посилаючись на загальні положення цивільного законодавства, оскільки позика завжди пов`язується із реальним фактом передачі речі, однак, в даному випадку, факт отримання кредитних коштів належно та достатньо підтверджується іншими доказами, наявними у справі, а саме: виписками по рахункам, які є регістрами аналітичного обліку, які вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, розрахунком заборгованості, заявою на отримання кредиту.

22.12.2020 до суду надійшло клопотання від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. про зменшення витрат на правову допомого відповідно до якого просять суд відмовити відповідачу у стягненні витрат на правничу допомого з позивача в повному обсязі.

Представник позивача Старч А.В. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 18.03.2021 до суду надійшло клопотання від Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. відповідно до якого зазначено, що просить суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Москаленко А.В. та Бердан І.Ю. в судових засіданнях заперечували проти позовних вимог, просили суду відмовити в задоволені позовних вимог. 15.03.2021 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Бердан І.Ю. відповідно до якої зазначено, що просить суд розглядати справи за відсутності відповідача та представників відповідача, в задоволені позовних вимог відмовити та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на оплату правової допомоги.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

07.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Згідно із пункту 1 Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07.08.2013 на підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум», Банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску.

Відповідно до пункту 2.1 Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07.08.2013 ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000грн.

Згідно із пункту 2.1.1 Додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 07.08.2013 сума кредиту, що є доступною на момент видачі Клієнту на момент видачі Клієнту картки та підписання цього додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних особі та вказано в цьому додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії складає 11100грн.

07.08.2013 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів.

Згідно із пункту 1 договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 07.08.2013 підписанням цього договору сторони керуючись нормами статті 207 ЦК України досягли письмової згоди на використання в майбутньому для укладення між сторонами договору добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування здоров`я та випадок хвороби для держателів платіжних карток, аналогу власноручного підпису та печатки Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», що є повіреним страховика.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа¬Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №600253892 від 07.08.2013, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №600253892 від 07.08.2013 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником.

16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 600253892 від 07.08.2013, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно із ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.

Товариство з обмежено відповідальністю «Вердикт Капітал» посилається на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому має заборгованість в розмірі 96015,34грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 44128,66грн; заборгованість за нарахованими відсотка згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 9526,02грн; заборгованість за пенею в розмірі 17545,50грн; 3% річних в розмірі 3 977,17грн; втрати від інфляцій в розмірі 8896,34грн; подвійна облікована ставка НБУ в розмірі 11941,65грн.

Позивач обґрунтовує заборгованість виключно договорами відступлення прав вимог та договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування Клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Однак доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Емітенти зобов`язані в порядку та строки, установлені договором, надавати власникам рахунків виписки про рух коштів на їх рахунках за операціями, що виконані користувачами електронних платіжних засобів. Форма виписки повинна включати всі обов`язкові реквізити, передбачені нормативно-правовим актом Національного банку з питань організації операційної діяльності в банках України.

Пунктом 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Пунктом 4.10. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Пунктом 5.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них.

Проте ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів виписки по рахункам, документи, які підтверджують погашення кредиту відповідачем, а саме: платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки.

У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того стороною позивача не надано суду жодного доказу про передачу прав вимоги з додатками у вигляді повного списку боржників та відомостей про кредитний договір який відноситься до відповідачки, первинного розрахунку по кредитним зобов`язанням, про передачу права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні Ініціативи» і від ТОВ «Кредитні Ініціативи» до ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», разом з належним повідомленням ОСОБА_2 про зміну кредиторів та розмір заборгованості, саме за її кредитним договором, який існував на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч.2 ст. 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Стаття 517 ЦК України регламентує, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 № 39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Таким чином, суд, враховуючи засади меж та обсягу цивільної відповідальності особи, закладених нормами Конституції України та цивільного законодавства, зауважує, що будь-яка особа не може нести відповідальність за порушення зобов`язання, яке припинено належним виконанням у зв`язку з наявністю порушення зобов`язання за іншим договором, тільки тому, що вони укладені між тими ж сторонами та на подібних умовах.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, як це передбачено статтями 75 - 79, 81 ЦПК України.

Таким чином щодо доводів відповідача про пропущення позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» строків позовної давності, суд зазначає, що виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки не доведено порушеного права позивача.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмежено відповідальністю «Вердик Капітал» та Адвокатське Об`єднання «Вердикт», в особі керуючого партнера Слостіна Андрія Геннадійовича, який діє на підставі Статуту уклали договір №21-12/2019 про надання правової допомоги.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволені позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем покладаються на позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 01.10.2020 між ОСОБА_2 та Адвокатським бюро «Москаленко і Партнери» в особі Голови Москаленко Анастасії Володимирівни, яка діє на підставі статуту укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги від 16.11.2020, дублікат квитанції № 0.0..1 в розмірі 14500грн, дублікат квитанції № 0.0..1 в розмірі 3000грн.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, беручі до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом відповідача належного захисту в суді, суд вважає, що витрати в розмірі 17500,00грн відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи викладене, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено повністю, суд вважає за потрібне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді в розмірі 17500,00грн, а судовий збір та понесені позивачем судові витрати, пов`язаних з наданням правничої допомоги покласти на позивача.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», статями 11, 261, 626, 629, 1077, 1083, статями 7, 10, 76-81, 133, 141, 263-268 ЦПК України суд -

УХВАЛИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі в розмірі 17500,00грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , адреса місцезнаходження: м.Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б.

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 23.03.2021, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко