ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6144/21 Справа № 201/854/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Деркач Н.М.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 листопада 2019 року о 08.35 у м. Дніпро по вул. Космічна в районі електроопори № 152 сталася дорожнья-транспортна пригода за участі транспортного засобу (екскаватор навантажувач JCB 4СХ), державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 працює водієм ТОВ «Горизонт - 2007» .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. Постановою суду винною у вказаній ДТП визнано ОСОБА_2 і він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 43 956, 70 грн та судові витрати у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду: вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля в сумі 43 956 грн. 70 коп. та витрати на судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., а всього 44 797 грн. 50 коп..

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що транспортний засіб - екскаватор навантажувач JCB 4СХ , не належить ТОВ «Горизонт 2007».

Також вказує, що висновок експерта про вартість заподіяної матеріальної шкоди не є належним доказом суми завданої позивачеві матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 листопада 2019 року о 08.35 годин водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом (екскаватор навантажувач JCB 4СХ), державний номер НОМЕР_1 , відповідача ТОВ «Горизонт 2007», під час руху по вул. Космічній в районі електроопори № 152, порушив правила дорожнього руху, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля, заходів для своєчасного зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, не врахував дорожню обстановку під час керуванням цим транспортним засобом, при перестроюванні ліворуч, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не надав перевагу в русі транспорту, що рухався по тій смузі руху, на яку здійснювалося перестроювання і здійснив ДТП, не витримав безпечної дистанції, скоївши зіткнення з рухавшийся в тому місці в попутному напрямку транспортним засобом «Рено Меган», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що належить позивачу, в результаті якого останньому (автомобілю позивача) були завдані ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року адміністративну справу відносно ОСОБА_2 розглянуто, у вказаній ДТП встановлено і визнано винним вказаного водія за ст. 124 КУпАПП через порушення ним Правил дорожнього руху України і його притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн.

Вказана постанова оскаржена не була і набрала законної сили, іншого звернення до поліції чи інших правоохоронних органів стосовно цього випадку у сторін не було, обставини ДТП визнані сторонами.

На прохання позивача експертом було проведено дослідження стосовно суми завданої позивачу шкоди, ця шкода визначена з урахуванням зносу 43 956 грн. 70 коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки ОСОБА_2 , який визнаний винним у скоєнні ДТП, знаходився на час ДТП у трудових відносинах з ТОВ «Горизонт - 2007», то саме останнє і повинно відшкодувати на користь позивача шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як зазначено в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами не заперечувалося, що момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.

Постановою Жовтневого районного суду м Дніпропетровська від 20 грудня 2019 року визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказана постанова набрала законної сили.

Відповідно до п.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992р. роз`яснено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК (2004р.) суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Відповідно до п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки з зв`язку з трудовими відносинами з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань керівником ТОВ «Горизонт 2007» є ОСОБА_3 .

Володільцем транспортного засобу (екскаватор навантажувач JCB 4СХ), державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Горизонт 2007» та безпосередньо виконував трудові обов`язки.

Стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Для вирішення питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за вказаною вище статтею необхідно визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака означає, що володільцем визнається тільки та особа, яка володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку, на відповідній правовій підставі: право власності, інше речове право, договір оренди, доручення, підряду тощо. Матеріальна ж або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечних об`єктів.

Таким чином, транспортний засіб (екскаватор навантажувач JCB 4СХ) належить ТОВ «Горизонт 2007», який здійснює його фактичну експлуатацію (використовує його для своєї господарської діяльності).

Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що вказаний транспортний засіб не належить ТОВ «Горизонт 2007».

Доводи апелянта про те, що висновок про вартість заподіяної матеріальної шкоди не є належним доказом суми завданої позивачеві матеріальної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовується матеріалами справи.

Так, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 2458/19А від 09 січня 2020 року здійснено судовим експертом автотоварознавцем: Пилипенком О.С. , який має свідоцтво № 1062 від 27 листопада 2006 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при МЮУ, строк закінчення дії свідоцтва 30 листопада 2021 року (тобто було чинним на момент проведення експертизи).

Сама оцінка проведена оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що вказаний висновок експерта є належним доказом по справі, а відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Не скористався відповідач своїм правом клопотати про призначення автотоварознавчої експертизи, з метою встановлення суми завданої матеріальної шкоди ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірно висновку про те, що відповідальним за шкоду, завдану позивачу пошкодженням його автомобіля, є саме ТОВ «Горизонт 2007», оскільки ОСОБА_2 , який визнаний судом винним у вчиненні вищезазначеного ДТП на момент пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Горизонт 2007». Тому на ТОВ «Горизонт 2007» покладається обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 .

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Горизонт - 2007» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: Н.М. Деркач

В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова