УХВАЛА

іменем України

10 серпня 2021 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Лебідь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Сватівського районного суду Луганської області в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів про відчуження рухомого та нерухомого майна,

Встановив:

В провадженні Сватівського районного суду Луганської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів про відчуження рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14 вересня 2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

03 жовтня 2018 року заявник ОСОБА_1 усунув недоліки вказані в вищезазначеній ухвалі суду.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 жовтня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 грудня 2018 року строк підготовчого провадження в цивільній справі було продовжено.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 11 лютого 2019 року було залишено без руху заяву про зміну предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними змін правочинів про відчуження рухомого та нерухомого майна, визнання права власності на майно, надано позивачу строк для виправлення недоліків поданої позовної заяви на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали.

Ухвалами Сватівського районного суду Луганської області від 28 лютого 2019 року заяву про зміну предмету позову було залишено без розгляду та зупинено провадження у цивільній справі до набрання законної сили рішенням в цивільній справі № 426/11050/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 14 лютого 2020 року провадження у справі було поновлено.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 серпня 2020 року заяву про уточнення та зміну позовних вимог було залишено без руху та надано позивачу та його представнику строк для виправлення недоліків поданої заяви на протязі п`яти днів із дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 серпня 2020 року було продовжено строк виконання ухвали суду від 19 серпня 2020 року.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 09 вересня 2020 року було залишено без розгляду та повернуто позивачу заяву про уточнення та зміну позовних вимог.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10 грудня 2020 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням в цивільній справі № 426/8071/20 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Акользіна Марина Вікторівна до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області було поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 22 червня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Будник М.В. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Будник М.В. в судове засідання, призначене на 08 липня 2021 року не з`явився, будучи заздалегідь належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про свідчить розписка від 22 червня 2021 року, що міститься в матеріалах справи (т.3, а.с. 220), надав на адресу суду клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні (т. 3, а.с. 225). Документів, які б підтверджували поважність неявки в судове засідання, представник позивача до суду не надав.

В судове засідання, призначене на 10 серпня 2021 року позивач та його представник адвокат Будник М.В. також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про свідчить розписка від 12 липня 2021 року про отримання судової повістки (т. 3, а.с. 231), причини неявки до суду не повідомили.

Заяв про розгляд справи за відсутності позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Будника М.В. та інших клопотань до суду не надходило.

Відповідача ОСОБА_4 та її представник адвокат Малик Д.О., будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», про причини неявки відомостей не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 з моменту призначення справи до судового розгляду жодного разу не з`явився в судові засідання для участі у розгляді справи. Представник позивача адвокат Будник М.В. також двічі не з`явився у судові засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У вказаних Рішеннях також зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частинами першою, другою, п`ятою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 вересня 2020 року у справі № № 658/1141/18.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Будник М.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання Сватівського районного суду Луганської області, і від них не надходило заяв про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 223, 257, 258-260 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Будник М.В., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів про відчуження рухомого та нерухомого майна залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.С. Река