Справа № 493/1895/19
Провадження № 2/493/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

за участю секретаря АНТОСЮК Н.В.

представника позивача АДВОКАТА КОМІСАРА О.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

30.10.2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 06.11.2019 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (а.с.19)

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 21.12.2019 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрите, справу призначено до судового розгляду. (а.с.38)

На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 12.04.2018 року вона позичила ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 250 доларів США, про що останній власноруч написав розписку та зобов`язався повернути борг протягом двох тижнів, тобто до 26.04.2018 року. Також 14.11.2018 року ОСОБА_2 позичила ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 13000 гривень, про що останній власноруч написав розписку та зобов`язався повернути борг до 31.12.2018 року. Свої зобов`язання за борговими розписками позивачка виконала належним чином, надала зазначені у розписках грошові кошти відповідачеві, але в строки, визначені в розписках, ОСОБА_3 грошові кошти не повернув, тому позивачка змушена була звернутись до суду з даним позовом про стягнення коштів. А саме за договором позики від 12.04.2018 року - основну суму заборгованості в розмірі 250 доларів США, проценти за користування грошовими коштами в розмірі 66 доларів США (станом на 04.10.2019 року), 3 % річних від простроченої суми у розмірі 11 доларів США (станом на 04.10.2019 року), а всього: 327 доларів США. За договором позики від 14.11.2018 року - основну суму заборгованості в розмірі 13000 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2041 грн. (станом на 04.10.2019 року), 3 % річних від простроченої суми у розмірі 296 грн. (станом на 04.10.2019 року), суму збитків від інфляції в розмірі 460 грн. (станом на 04.10.2019 року), а всього 15797 грн. Також позивач просить здійснити перерахунок зазначених сум станом на день ухвалення судового рішення.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він не позичав кошти у ОСОБА_2 . Ним дійсно 12.04.2018 року від ОСОБА_2 було отримано 250 доларів США в якості оплати за роботу в неї, він виконав роботу, будь-яких претензій у ОСОБА_2 до нього не було. Не дивлячись на те, що він не мав боргових зобов`язань перед ОСОБА_2 , оригінал розписки він у позивачки не вимагав, так як довіряв їй. Крім того 14.11.2018 року він звернувся до ОСОБА_2 з проханням виплатити йому заборгованість по заробітній платі, яка утворилася в процесі його трудових відносин із позивачем, і та видала йому 13000 грн. та попросила його написати розписку про отримання даних коштів, посилаючись на те, що вони потім перерахують йому заборгованість по заробітній платі, суму боргів з магазину, який їй належить, та де він отримував товар в борг в рахунок даної заборгованості, та суму, яка залишиться не виплаченою, вона йому виплатить. Дану розписку він написав, зазначивши, що цю суму він позичає, оскільки на той час він позивачу довіряв. Доказів, які б могли підтвердити, що дану суму було надано в рахунок боргу по заробітній платі у нього немає, оригінал його розписки залишився у позивачки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що про отримання в борг ОСОБА_3 від ОСОБА_2 грошових коштів їй не відомо. В магазині ОСОБА_2 один раз в неділю вона заміняє свою матір, борги ОСОБА_3 вона ніколи не списувала та про їх списання їй не відомо.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Ч. 2 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Згідно ст. ст. 12, 81 ч. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 12.04.2018 року отримав кошти у ОСОБА_2 в сумі 250 доларів США, що підтверджується розпискою та визнається самим відповідачем.

Визначаючи суть виниклих між сторонами правовідносин та правову природу розписки, суд знаходить, що в тексті розписки не зазначено, що відповідач отримав у позивачки грошові кошти саме в борг із зобов`язанням їх повернення.

Інших об`єктивних доказів, які б підтверджували, що відповідач позичав у позивача грошові кошти в розмірі 250 доларів США, та у нього виник обов`язок по їх поверненню, позивачем не надано, тому суд приходить до висновку про недоведеність позивачем в цій частині заявлених вимог.

Крім того, 14 листопада 2018 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 кошти в розмірі 13000 грн., які зобов`язався повернути до 31.12.2018 року, що підтверджується копією розписки від 14.11.2018 року. (а.с.52)

Зі змісту вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_3 саме позичив у ОСОБА_2 кошти та зобов`язався їй повернути до 31.12.2018., отже розписка містить умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням його повернути до визначеної дати, тому судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики.

Однак ОСОБА_3 свого зобов`язання не виконав, грошові кошти ОСОБА_2 у визначений в розписці термін не повернув, тому вона має право вимагати від відповідача боргового зобов`язання.

Посилання відповідача на виконання ним боргових зобов`язань ним не доведені належними доказами, натомість наявність боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боржник отримав кошти та не повернув їх.

Таким чином, суд, встановивши характер правовідносин між сторонами, вважає встановленим той факт, що позичальник не виконав належним чином взяті на себе за договором позики від 14.11.2018 року зобов`язання, тому на вимогу позикодавця повинен сплатити за договором позики від 14.11.2018 року борг у розмірі 13000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже враховуючи, що інше не встановлено договором або законом, відповідач має сплатити позивачеві проценти від суми позики на рівні облікової ставки НБУ. Такі проценти мають нараховуватися протягом строку дії договору, а після його закінчення кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно зі статтею 625 ЦК України, тобто, 3 % річних та інфляційні, що відповідає висновку, зазначеному у постанові Касаційного цивільного суду № 756/3128/16-ц від 09.08.2019 року.

Тому позикодавець має право вимагати стягнення процентів за користування коштами у межах погодженого сторонами строку позики, тобто з 15.11.2018 до 31.12.2018 року.

Таким чином належить стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами за договором позики від 14.11.2018 року в розмірі 301,32 грн., де сума заборгованості становить 13000 грн., облікова ставка НБУ 18 %, дата початку нарахування 15.11.2018., дата закінчення нарахування 31.12.2018., тобто 47 днів (13000 грн. х 18 : 100 : 365 х 47 = 301,32 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що строк виконання зобов`язання настав 31.12.2018, і воно не виконане у визначений строк, з 01.01.2019 зобов`язання є простроченим, тому з цього часу у позивача виникло право на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

За період з 01.01.2019 до 04.10.2019 індекс інфляції складає 103,43, отже розмір індексації заборгованості становитиме 445,90 грн., де сума заборгованості становить 13000 грн., сукупний індекс інфляції 103,43 (13000 грн. х 103,43 : 100 - 13000 = 445,90 грн.).

Сума 3 % річних складатиме 296 грн., де сума заборгованості становить 13000 грн., дата початку нарахування 01.01.2019., дата закінчення нарахування 04.10.2019., тобто 277 днів, відсоткова ставка 3% річних (13000 грн. х 277 х 3: 365 : 100 = 296 грн.).

Отже в загальній сумі з відповідача підлягає стягненню 14043,22 грн., які складаються з наступного: сума боргу 13000 грн.; відсотки 301,32 грн., 3% річних 296 грн., інфляційні втрати 445,90 грн.

Вимога позивача щодо перерахунку суми боргу за договорами позики станом на день ухвалення рішення задоволенню не підлягає, оскільки доказів розрахунків в період після 04.10.2019 року позивачем надано не було.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн., який вона просить стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги що позов задовольняється частково, з ОСОБА_3 слід присудити стягнення понесених позивачем судових витрат з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог у розмірі 451,40 грн. (14043,22 грн. (задоволена сума, яка підлягає стягненню з відповідача) ? 768,40 грн. (сплачена сума судового збору) ? 23905 грн. (ціна позову).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 625, 1046, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 81, 89,141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: с. Мирони Балтського району Одеської області, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: с. Оленівка Балтського району Одеської області, грошові кошти у сумі 14043,22 грн., які складаються з наступного: сума боргу 13000 грн.; відсотки 301,32 грн., 3% річних 296 грн., інфляційні витрати 445,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: с. Мирони Балтського району Одеської області, на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: с. Оленівка Балтського району Одеської області, понесені нею судові витрати у сумі 451,40 грн.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Балтський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 02.04.2021 року.

СУДДЯ