№336/3665/21
пр. №2/336/3074/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жупановой І.Б.,

при секретарі Палубінської К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтував тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрована вона, її моя молодша донька ОСОБА_4 та старша донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак остання, вже приблизно 2 роки в даній квартирі не мешкає. Остання, ще на початку 2019 року зібрала всі свої речі та виїхала з вищезгаданої квартири, та до теперішнього часу не змінила місця своєї реєстрації.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.05.2021 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, наданий відповідачу строк для подання відзиву.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, витребувано з Державної міграційної служби по Шевченківському району м. Запоріжжя інформацію, чи оформлювала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи для виїзду за кордон на постійне проживання, як громадян України та чи вибула остання з території України та з Державної прикордонної служби України інформацію (довідку) щодо перетину державного кордону України громадянином України - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з січня 2019 року та по теперішній час.

Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просила задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились без повідомлення причин неявки. Додатково були оповіщені шляхом розміщення оголошення про виклик до суду відповідачів на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого.

Частина 1 ст. 223 ЦПК України визначає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а частиною четвертою цієї статті передбачається право суду на постановлення заочного рішення (на підставі наявних у справі даних та доказів) у разі повторної неявки відповідача, повідомленого належним чином.

Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і перевірено доказами, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі-продажу 5762 від 17.07.2002 року (а.с.13).

Вищезазначена інформація також підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_3 , відповідно до якого 1/1 частка квартири належить позивачу по справі - ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Судом досліджено відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідно до якої за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Згідно з акту про не проживання та відсутності особистих речей від 11.05.2019 року, який складено комісією та затверджено Головою ОСББ «Чарівна 34», відповідач по справі ОСОБА_3 фактично не мешкає за адресою АДРЕСА_2 , особисті речі відсутні.

Відповідно до відповіді наданої з Державної прикордонної служби у період з 01.01.2019 по 24.06.2021 громадянином ОСОБА_3 здійснювались перетин державного кордону України, а саме в`їзд 05.01.2019 та виїзд 06.03.2019.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За приписами ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з вимогами ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

За ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю - про позбавлення права користування житловим приміщенням (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11).

Судом встановлено, що в квартирі, що є власністю позивача, зареєстрована, але не проживає понад двох років відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисті речі у спірній квартирі відсутні, витрат по утриманню вказаного майна відповідач не несе. Вказані обставини відповідачем не спростовано.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що реєстрація відповідача за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй на праві власності квартири, чим порушує право власності позивача, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Б. Жупанова