Справа № 642/3726/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

при секретарі Алімурадовій Т.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в червні 2020 року звернулася до суду з позовом в якому зазначила що під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем ними було придбано нерухоме майно та легковий автомобіль. Позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власність подружжя.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2021р. позов залишено без руху.

07 липня 2021р. позивачем на виконання зазначеної ухвали надано до суду уточнену позовну заяву, копії право установчих документів на майно, що підлягає розподілу, звіт про оцінку майна та квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.07.2021р. провадження в справі відкрито та її призначено до підготовчого судового засідання.

До підготовчого судового засідання відповідач надав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу за його відсутності.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливим справу розглянути по суті у підготовчому провадженні, про що просять представники сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали посилаючись на підстави вказані в уточненому позові. Позивач зазначив що сторони не змогли дійшли згоди про поділ майна подружжя. Варіанти поділу майна подружжя, які сторони розглядали у досудовому порядку, вимагали грошової компенсації з боку відповідача, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутись з позовом до суду. Після визначення незалежним оцінювачем вартості майна, яке позивач просить залишити у власності відповідача в порядку поділу майна подружжя, позивач запропонувала варіант розподілу майна, який передбачає компенсацію нерівності часток не грошовими коштами, а майном відповідача, а саме шляхом передачі у власність позивача земельної ділянки, кадастровий номер :09:033:0045, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Справу просила розглядати з урахуванням обґрунтування та вимог, викладених саме у уточненій позовній заяві.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав. Повідомив суд, що зазначене відповідає інтересам відповідача, який надав заяву до суду про те, що він не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом було встановлено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 року, про що 10 жовтня 1997р. у міському відділі реєстрації актів громадянського стану складено відповідний актовий запис № 1910.

Неповнолітніх дітей сторони на день розгляду справи не мають.

Шлюб розірвано 23 липня 2021р. рішенням Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/3522/21.

У період перебування у шлюбі сторонами було придбане та збудовано наступне нерухоме майно: нежитлова будівля, літ. «А-1» загальною площею 2568,4 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 та зареєстровано на ім`я відповідача на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2-4909/08 від 21.10.2008р, вартість якого становить 3925689 гривень, що зазначено в цьому рішенні; житловий будинок літ. «Д-2» загальною площею 351,5 кв.м. , з надвірними будівлями: гараж літ. «Е» площею 41,3 кв.м., бесідка літ. «Ж» площею 14 кв.м. та басейн, що розташований за адресою АДРЕСА_2 та зареєстровано на ім`я відповідача на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2-4840/10 від 08.07.2010р. , вартість якого становить 8375900 гривень, що зазначено в звіті про оцінку; житловий будинок літ. «Б-2» загальною 427,3 кв.м., житловою площею 198,7кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та зареєстровано на ім`я відповідача на підставі Рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 2-4841/10 від 08.07.2010р, вартість якого складає 1298526 гривень відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно; ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 та зареєстровано на моє ім`я на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 29.08.2013р., зареєстровано в реєстрі за № 1572, та 1/4 - на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 29.08.2013р., зареєстровано в реєстрі за № 1577, загальною площею 20,4 кв.м., житловою площею 10,1 кв.м., вартість якого складає 8386 гривень відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 43,1кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., та зареєстровано на моє ім`я на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2018р., зареєстровано в реєстрі за № 4851, вартість якої складає 951320 гривень відповідно до зазначеного договору; квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 37,4кв.м., житловою площею 16,1 кв.м. 2 та зареєстровано на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 07.09.2020р., зареєстровано в реєстрі за № 3930, вартість якої складає 990000 гривень відповідно до зазначеного договору, а також легковий автомобіль MazdaCX-5 2019 WGN2,0L, універсал-В, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано на ім`я відповідача 01.06.2019р., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , вартість якого на момент придбання складала 752300 грн. Вартість всього спільного сумісного майна подружжя складає 16302121 грн.

Враховуючи те що відповідачу на підставі Рішення 25 сесії 5 скликання ХМР Харківської області від 10.09.2008р. за № 2398/08 було виділено у власність земельну ділянку під домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 доцільно виділити відповідачу і житловий будинок, збудований на цій земельній ділянці. Крім того, зазначене домоволодіння є зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Позивачу, враховуючи визначену законом презумпцію рівність часток у майні при його поділі, зареєстроване місце проживання, а також те, що позивач є власником земельної ділянки під домоволодінням АДРЕСА_3 , справедливим та доцільним є виділення у приватну власність всього іншого майна подружжя, а також матеріальну компенсація з метою досягнення рівності часток за рахунок майна відповідача у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер :09:033:0045, за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого відповідно до договору дарування від 20.09.2010р. складає 522850 гривень, що не суперечить ч. 2 ст. 364 ЦК України.

Так, право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України ), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту частин 1, 2, 3 статті 61 Сімейного кодексу України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (друга статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України).

Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя «від 21грудня 2007року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Таким чином позов є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ін. НОМЕР_3 ) право власності на житловий будинок літ. «Д-2» загальною площею 351,5 кв.м., житловою площею 115,2 кв.м, з надвірними будівлями , гараж літ. «Е» площею 41,3 кв.м, бесідка літ. «ж» площею 14кв.м, та басейн що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_4 ) право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 2568.4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; на житловий будинок літ. «Б-2» загальною площею 427,3 кв.м, житловою площею 198.7 кв.м, що розташований АДРЕСА_3 ; на житловий будинок АДРЕСА_3 загальною площею 20.4 кв.м, житловою площею 10.1 кв.м: на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 43.1 кв.м., житловою площею 25.4 кв.м: право власності на квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 16.1 кв.м: право власності на легковий автомобіль Mazda CX 5, 2019 року випуску синього кольору, д/н НОМЕР_1 ; на земельну ділянку площею 0,1 га , кадастровий номер :09:033:0045 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення виготовлене 10.08.21р.

Суддя - Є.Б. Ольховський