справа № 361/1862/21
провадження № 2-з/361/191/21
У Х В А Л А

10 серпня 2021 року суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , підписану представником адвокатом Дубчак Лесею Сергіївною, про забезпечення позову,

установив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В серпні 2021 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 одноособово вчиняти будь-які дії щодо оформлення та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0073; заборони відчуження вказаної земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Предметом спору по даній справі є земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0073.

У своїй заяві про забезпечення позову заявник посилається на те, що з метою створення перешкод в користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою відповідач, як номінальний землевласник, не внесла відомості про неї до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви спірній земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер. В липні 2021 року позивач дізнався, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, а відомості про неї внесено в Державний земельний кадастр. Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ- 021, отриманого позивачем 05 липня 2021 року, земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , присвоєно кадастровий номер :02:001:0073. Вказані дії були здійснені відповідачем після відкриття провадження у даній справі. Факт присвоєння кадастрового номеру відповідач приховала від позивача з метою перешкоджання позивачу ефективно захистити та відновити свої порушені права.

Зважаючи на це, у позивача є обґрунтовані підставі вважати, що відповідач може зареєструвати право власності на спірну земельну ділянку за собою одноособово та відчужити спірне майно без відома та згоди ОСОБА_1 .

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд України в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

З огляду на викладене, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечення вказаного позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна, є співмірним із заявленими позовними вимогами про поділ спільного майна подружжя.

При цьому, вжиття зазначених заходів не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р., ст.ст. 149, 153 ЦПК, ст.ст. 260, 261, 354 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 , підписану представником адвокатом Дубчак Лесею Сергіївною, про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноособово вчиняти будь-які дії щодо оформлення та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0073; заборони відчуження земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0073.

Дані про сторін:

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , 1977 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити для виконання Броварському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя В.С.Сердинський