Справа № 214/7845/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Шевченко Ю.С.

за участю позивачач - ОСОБА_1

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, інфляційних втрат, трьох процентів річних, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , неодноразово уточнивши який, просить:стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 : 28 560 грн. 98 коп. у відшкодування матеріальної шкоди; 110 978 грн. 48 коп. у відшкодування інфляційного збільшення боргу; 10 160 грн. 22 коп. у відшкодування 3% річних з суми боргу; 150000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження №0000470 за ч.1 ст. 286 КК України по кримінальній справі №214/3281/15-к відносно ОСОБА_3 . 17.08.2008 року приблизно о 22 годині 00 хвилин в м. Кривому Розі по проїзній частині дороги вул. Волгоградській зі сторони майдану Горького в направлені майдану Артема рухався автомобіль «MERSEDESBENZ 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі швидкістю - 120 км/год. В цей час він - ОСОБА_1 , переходив проїзну частину дороги вул. Волгоградської по нерегульованому пішохідному переходу, розташованому за зупинкою громадського транспорту «Зупинка Мудрьона». Рухаючись по пішохідному переходу та перетнувши подвійну полосу та фактично перебуваючи на зустрічній для ОСОБА_3 полосі дорожнього руху, де останній умисно не справився з керуванням автомобіля, умисно допустив наїзд автомобілем, яким керував,на нього, пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він, пішохід ОСОБА_1 , отримав за висновком судово-медичної експертизи № 58/27-142 26.07.2008 року тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. При цьому ОСОБА_3 умисно залишив місце пригоди, намагаючись втекти, однак був затриманий співробітниками ДПС. У встановленому законом порядку він по кримінальному провадженню визнаний потерпілим. При розгляді кримінальної справи обвинувачений ОСОБА_3 визнав провину в повному обсязі. Злочином, скоєним ОСОБА_3 , йому, позивачеві, заподіяно матеріальний збиток. З моменту скоєння ДТП, ОСОБА_3 , протягом майже 7 років (до розгляду кримінальної справи в суді) приймались усі заходи уникнення від кримінальної відповідальності, це: призначення повторних експертиз; підкуп експерта щодо надання завідомо неправдивого висновку; ухилення від слідства внаслідок чого оголошувався у розшук; невизнання своєї провини в ході попереднього слідства та навіть після пред`явлення підозри. За весь цей час ОСОБА_3 навіть не подумав відшкодувати шкоду, яку заподіяв йому, позивачеві, та умисно її не визнавав. За цей час в Україні відбулась фінансова криза, яка знецінила кошти, витрачені ним на лікування, та відбулась шалена інфляція. Водночас формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) потерпілого від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за умисне не відшкодування витрачених потерпілим особистих грошових коштів, належними до сплати внаслідок вчинення злочину (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі №6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6- 42цс11). Розмір втрат від інфляції за період з 17.08.2008р по 04.07.2020р., виходячи з розміру заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди 28 560 грн. 98 коп. становить 110 978 грн. 48 коп. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 28 560 грн. 98 коп. за період з 17.08.2008р по 04.07.2020р. становить 10 160 грн. 22 коп. З 17.08.2008 по 22.08.2008 року проходив курси стаціонарного лікування в травматологічному відділенні КЗ «Міська клінічна лікарня №2» м. Кривого Рогу, та з 17.02.2009 по 27.02.2009 року в травматологічному відділенні КЗ «Міська лікарня №1» м. Кривого Рогу та лікувався амбулаторно. При цьому, отримав стійку втрату працездатності, перебуваючи на диспансерному обліку з приводу наслідків отриманих травм. Своїми діями відповідач ОСОБА_3 порушив вимоги п.12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого він, позивач, отримав середньої тяжкі тілесні ушкодження. З зазначеного збитку відповідач ОСОБА_3 умисно нічого йому не виплатив, пояснюючи це тим, що він згоден платити експертам та слідчим за закриття справи але не йому, позивачеві, оскільки вважає, що він знаходився на пішохідному переході не в той час та місці, коли він повинен був випробовувати свій автомобіль на швидкість та потужність двигуна.Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків, ч.2 п.1 вказаної статті відносить витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 та №1 від 27.02.2009 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 та №1 від 27.02.2009 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власного ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації за звичай становить 100-5000 євро. Так, рішенням від 27.07.2004 року по справі «Ромашов проти України», Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодування моральної шкоди 3000 євро, хоч заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту суду бу яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, яка не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже, має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вжити заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з прав людини. До того ж, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди. В результаті незаконних злочинних дій, встановлених рішенням суду, ОСОБА_3 йому спричинено як фізичних, так і моральних страждань внаслідок душевних хвилювань, пов`язаних з неправомірними діями відповідача. Після вищевказаного випадку він, ОСОБА_1 , втратив спокійний сон, став хвилюватися та нервувати, так як постійно згадує незаконні дії з боку відповідача, відчуває постійну тривогу, що винна особа спокійно пересувається, не несе ніяких покарань у вигляді позбавлення волі, має вади з пересуванням, захистити себе не зможе і від цього приходить у відчай. Крім цього, заподіяння йому моральної шкоди обґрунтовується і тим, що в результаті злочинних дій відповідача, змінився звичний спосіб його життя, він кожен рік два рази вимушений виїздити до м. Бердянська, де приймає ванни з багнюки, які зменшують його больовий синдром при ходьбі. Моральні страждання ще більше збільшилися, оскільки він, позивач, втратив віру в справедливість. До даного випадку він вірив в правоохоронні органи та людям, зараз же змушений в зв`язку з протиправними діями відповідача переглянути свої життєві принципи, більш уваги приділяти недовірі. Замість того, щоб нормально жити, вимушений за захистом своїх порушених прав звертатися до адвокатів і юристів за консультацією, до суду, займатися збором необхідних документів, що також завдає йому душевні переживання, що з вини відповідача він випробовує по цей час сильний біль в ногах, та сильно погіршилося його здоров`я. Він пережив операцію з приводу перелому ніг та загоювання голови та тулубу, більше одного року вимушений був ходити на милицях, в результаті чого до цих пір не може повернутися до звичного ходу життя. Він перебуває на «Д» обліку у лікарів і живе в постійному стресі від того, що у нього можуть залишитися наслідки від травм. Він змушений витрачати свій час для ходінь по лікарнях і витрачати гроші для відновлення свого здоров`я щорічно. Весь хід його звичного життя повністю був порушений. Він не в змозі в повному обсязі займатися своїми звичними справами. Спричинену йому моральну шкоду в результаті незаконних протиправних дій, встановлених рішенням суду, ОСОБА_3 , оцінює у 150 000,00 грн. Враховуючи те, що злочинними діями відповідача ОСОБА_3 , та завданою матеріальною шкодою ОСОБА_1 , і моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих втрат немайнового характеру, вважає, що у суду є усі підстави для стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у вищезазначеному розмірі. Внаслідок того, що відповідач ОСОБА_3 добровільно відшкодувати шкоду протягом багатьох років відмовляється, він змушений звернутися до суду.

Під час розгляду справи заявлялися клопотання про поновлення строків для збільнення позовних вимог та долучення доказів, які задоволені.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю, підтвердивши його зміст. Позивач проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. У судове засідання 16 березня 2021 року позивач та його представник не з`явилися, від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутності, позов просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: чеки (том №1 а.с. 153-163), інформація (том №2 а.с.19), ухвала суду (том №2 а.с.20-22), посвідчення водія, тимчасовий реєстраційний талон, талон (том №2 а.с.23), постанови (том №2 а.с. 36-54), звернення (том №2 а.с.55-56), доручення (том №2 а.с.57,58), повідомлення про підозру (том №2 а.с.59-60), повідомлення (том №2 а.с.66), розписка (том №2 а.с.67), ухвала суду (том №2 а.с.68), заява (том №2 а.с.69), ухвала суду (том №2 а.с.80-84), епікриз (том №3 а.с. 16), листок лікарських призначень (том №3 а.с. 17), путівка (том №3 а.с. 18), план реабілітаційних заходів (том №3 а.с. 19), витяг з медичної карти (том №3 а.с. 20-26), розрахунки (том №3 а.с. 27-82).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України,згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: посвідчення водія, тимчасовий реєстраційний талон, талон (том №2 а.с.23), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «MERSEDESBENZ 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суд вважає належними доказами: ухвали суду (том №2 а.с.20-22, 80-84), повідомлення про підозру (том №2 а.с.59-60), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що ОСОБА_3 17.08.2008 року порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , чим спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, чим вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України.

Суд вважає належними доказами: чеки (том №1 а.с. 153-163), інформація (том №2 а.с.19),епікриз (том №3 а.с. 16), листок лікарських призначень (том №3 а.с. 17), путівка (том №3 а.с. 18), план реабілітаційних заходів (том №3 а.с. 19), витяг з медичної карти (том №3 а.с. 20-26), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме стан здоров`я позивача у зв`язку з отриманими ушкодженнями, внаслідок вчинення відповідачем злочину, суму понесеного матеріального збитку, призначені реабілітаційні заходи.

Суд вважає належними доказами: постанови (том №2 а.с. 36-54), звернення (том №2 а.с.55-56), доручення (том №2 а.с.57,58), повідомлення про підозру (том №2 а.с.59-60), повідомлення (том №2 а.с.66), розписка (том №2 а.с. 67), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують тривалість порушення прав позивача на відшкодування шкоди.

Суд,відповідно дост.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені та визнані належними письмові докази допустимими,так які ці докази одержані без порушення порядку,встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні та визнані належними і допустимими письмові докази, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_3 17.08.2008 року порушив вимоги Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , чим спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, чим вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України, що встановлено ухвалами суду (том №2 а.с.20-22,80-84).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2015р. ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 286 ч.1 КК України закрито. У зв`язку з закриттям кримінального провадження, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, що вбачається з ухвали суду (том №2 а.с.20-22).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.09.2015р., ухвала Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2015р. відносно ОСОБА_3 , в частині звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та закриття відносно нього кримінального провадження - залишена без змін, що вбачається з ухвали суду (том №2 а.с.80-84).

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Сума матеріального збитку, спричиненого відповідачем позивачеві складає 28184 грн. 27 коп., який він поніс у зв`язку з пошкодженими речами та проходженням курсів стаціонарного та амбулаторного лікування, санаторних лікувань, а саме: медикаменти на лікування у 2008-2015рр.- 2986 грн. 77 коп., витрачені кошти на паливно-мастильні матеріали для проїзду у лікарні м. Кривого Рогу та санаторії з реабілітації у м. Бердянськ - 557 грн.50 коп., мобільний телефон Nokia 95 8 GB - вартістю 6299 грн. 00 коп., мобільний телефон Nokia 79 - вартістю 4999 грн. 00 коп., путівки реабілітацію у 2009-2013 рр. - усього вартістю 13342 грн. 00 коп. Зазначені обставини вбачаються з: чеків (том №1 а.с. 153-163), епікризу (том №3 а.с. 16), листка лікарських призначень (том №3 а.с. 17), путівки (том №3 а.с. 18), плану реабілітаційних заходів (том №3 а.с. 19), витягу з медичної карти (том №3 а.с. 20-26).

Пошкодження шведки, шортів, сандалій, окулярів, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачу відповідачем завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, внаслідок душевних хвилювань, пов`язаних з неправомірними діями відповідача, яких ОСОБА_1 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Після вищевказаного випадку позивач втратив спокійний сон, став хвилюватися та нервувати, так як постійно згадував незаконні дії з боку відповідача, відчував постійну тривогу, що винна особа спокійно пересувається, не несе ніяких покарань. Позивач пережив операцію з приводу перелому ніг та загоювання голови та тулубу, більше одного року вимушений був ходити на милицях, в результаті чого до цих пір не може повернутися до звичного ходу життя. Позивач перебуває на «Д» обліку у лікарів і живе в постійному стресі від того, що у нього можуть залишитися наслідки від травм. Змушений витрачати свій час для ходінь по лікарнях і витрачати гроші для відновлення свого здоров`я щорічно. Весь хід його звичного життя повністю був порушений. Він не в змозі в повному обсязі займатися своїми звичними справами. Оскільки має вади з пересуванням, від цього приходить у відчай. Позивач кожен рік вимушений виїздити до м. Бердянська, де приймати ванни з багнюки, які зменшують його больовий синдром при ходьбі. Також, позивач вимушений за захистом своїх порушених прав звертатися до адвокатів і юристів за консультацією, до суду, займатися збором необхідних документів, що також завдало йому душевні переживання, що з вини відповідача він випробовує по цей час сильний біль в ногах, та сильно погіршилося його здоров`я.

На підставі ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем перед позивачем грошового зобов`язання з виплати матеріального збитку, розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних з кожного грошового зобов`язання складає наступне:

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо мобільних телефонів в сумі 11298 грн. 00 коп., за період з 01.12.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 27939 грн. 18 коп., три відсотки річні - 3956 грн. 78 коп., а всього 31895 грн. 96 коп. (том №3 а.с.27);

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо путівки за 2009р. в сумі 756 грн. 00 коп., за період з 01.12.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 1614 грн. 82 коп., три відсотки річні - 249 грн. 67 коп., а всього 1864 грн. 49 коп. (том №3 а.с.28);

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо путівки за 2010р. в сумі 2358 грн. 00 коп., за період з 01.07.2010р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 4554 грн. 62 коп., три відсотки річні - 713 грн. 99 коп., а всього 5268 грн. 61 коп. (том №3 а.с.29);

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо путівки за 2011р. в сумі 2752 грн. 00 коп., за період з 01.08.2011р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 4554 грн. 71 коп., три відсотки річні - 743 грн. 72 коп., а всього 5298 грн. 43 коп. (том №3 а.с.30);

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо путівки за 2012р. в сумі 3241 грн. 00 коп., за період з 01.06.2012р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 5329 грн. 88 коп., три відсотки річні - 794 грн. 62 коп., а всього 6124 грн. 50 коп. (том №3 а.с.31);

-виходячи з заборгованості з виплати матеріального збитку щодо путівки за 2013р. в сумі 4235 грн. 00 коп., за період з 01.07.2013р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 7009 грн. 62 коп., три відсотки річні - 900 грн. 84 коп., а всього 7910 грн. 46 коп. (том №3 а.с.32);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 17.08.2008р. в сумі 192 грн. 32 коп., за період з 17.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 523 грн. 09 коп., три відсотки річні - 71 грн. 54 коп., пеня - 24 грн. 20 коп., а всього 618 грн. 83 коп. (том №3 а.с.33-34);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 19.08.2008р. в сумі 16 грн. 70 коп., за період з 19.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 43 грн. 83 коп., три відсотки річні - 5 грн. 99 коп., пеня - 2 грн. 03 коп., а всього 51 грн. 85 коп. (том №3 а.с.35-36);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 20.08.2008р. в сумі 152 грн. 93 коп., за період з 17.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 401 грн. 35 коп., три відсотки річні - 54 грн. 85 коп., пеня - 18 грн. 57 коп., а всього 474 грн. 77 коп. (том №3 а.с.37-38);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 21.08.2008р. в сумі 50 грн. 80 коп., за період з 21.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 133 грн. 32 коп., три відсотки річні - 18 грн. 22 коп., пеня - 6 грн. 17 коп., а всього 157 грн. 71 коп. (том №3 а.с.39-40);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 22.08.2008р. в сумі 09 грн. 00 коп., за період з 22.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 23 грн. 62 коп., три відсотки річні - 3 грн. 23 коп., пеня - 1 грн. 09 коп., а всього 27 грн. 94 коп. (том №3 а.с.41-42);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 24.08.2008р. в сумі63 грн. 20 коп., за період з 24.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 165 грн. 86 коп., три відсотки річні - 22 грн. 65 коп., пеня - 7 грн. 67 коп., а всього 196 грн. 18 коп. (том №3 а.с.43-44);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 26.08.2008р. в сумі 25 грн. 60 коп., за період з 26.08.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 67 грн. 18 коп., три відсотки річні - 9 грн. 17 коп., пеня - 3 грн. 11 коп., а всього 79 грн. 46 коп. (том №3 а.с.45-46);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 02.09.2008р. в сумі 89 грн. 30 коп., за період з 02.09.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 234 грн. 36 коп., три відсотки річні - 31 грн. 94 коп., пеня - 10 грн. 07 коп., а всього 276 грн. 97 коп. (том №3 а.с.47-48);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 17.09.2008р. в сумі 114 грн. 55 коп., за період з 17.09.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 296 грн. 11 коп., три відсотки річні - 40 грн. 82 коп., пеня - 13 грн. 69 коп., а всього 350 грн. 62 коп. (том №3 а.с.49-50);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 19.09.2008р. в сумі 65 грн. 80 коп., за період з 19.09.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 170 грн. 09 коп., три відсотки річні - 23 грн. 44 коп., пеня - 7 грн. 86 коп., а всього 201 грн. 39 коп. (том №3 а.с.51-52);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 24.09.2008р. в сумі 128 грн. 43 коп., за період з 24.09.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 331 грн. 99 коп., три відсотки річні - 45 грн. 70 коп., пеня - 15 грн. 35 коп., а всього 393 грн. 04 коп. (том №3 а.с.53-54);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 27.09.2008р. в сумі 99 грн. 27 коп., за період з 27.09.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 256 грн. 61 коп., три відсотки річні - 35 грн. 30 коп., пеня - 11 грн. 86 коп., а всього 303 грн. 77 коп. (том №3 а.с.55-56);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 07.10.2008р. в сумі 17 грн. 00 коп., за період з 07.10.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 43 грн. 94 коп., три відсотки річні - 06 грн. 03 коп., пеня - 2 грн. 04 коп., а всього 52 грн. 01 коп. (том №3 а.с.57-58);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 04.10.2008р. в сумі 35 грн. 00 коп., за період з 04.10.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 90 грн. 47 коп., три відсотки річні - 12 грн. 42 коп., пеня - 04 грн. 21 коп., а всього 107 грн. 10 коп. (том №3 а.с.59-60);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 09.10.2008р. в сумі 108 грн. 58 коп., за період з 09.10.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 280 грн. 67 коп., три відсотки річні - 38 грн. 50 коп., пеня - 13 грн. 05 коп., а всього 332 грн. 22 коп. (том №3 а.с.61-62);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 13.10.2008р. в сумі 29 грн. 00 коп., за період з 13.10.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 74 грн. 96 коп., три відсотки річні - 10 грн. 27 коп., пеня - 3 грн. 49 коп., а всього 88 грн. 72 коп. (том №3 а.с.63-64);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 18.10.2008р. в сумі 281 грн. 26 коп., за період з 18.10.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 710 грн. 19 коп., три відсотки річні - 99 грн. 52 коп., пеня - 33 грн. 81 коп., а всього 843 грн. 52 коп. (том №3 а.с.65-66);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 19.11.2008р. в сумі 40 грн. 60 коп., за період з 19.11.2008р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 100 грн. 40 коп., три відсотки річні - 14 грн. 26 коп., пеня - 4 грн. 86 коп., а всього 119 грн. 52 коп. (том №3 а.с.67-68);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 17.02.2009р. в сумі 486 грн. 54 коп., за період з 17.02.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 1098 грн. 02 коп., три відсотки річні - 167 грн. 28 коп., пеня - 56 грн. 40 коп., а всього 1321 грн. 70 коп. (том №3 а.с.69-70);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 18.02.2009р. в сумі 26 грн. 00 коп., за період з 18.02.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 58 грн. 68 коп., три відсотки річні - 8 грн. 94 коп., пеня - 3 грн. 01 коп., а всього 70 грн. 63 коп. (том №3 а.с.71-72);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 17.05.2009р. в сумі 83 грн. 40 коп., за період з 17.05.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 180 грн. 76 коп., три відсотки річні - 28 грн. 06 коп., пеня - 9 грн. 10 коп., а всього 217 грн. 92 коп. (том №3 а.с.73-74);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 02.03.2009р. в сумі 25 грн. 40 коп., за період з 02.03.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 57 грн. 32 коп., три відсотки річні - 8 грн. 71 коп., пеня - 2 грн. 96 коп., а всього 68 грн. 99 коп. (том №3 а.с.75-76);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 03.03.2009р. в сумі 3 грн. 20 коп., за період з 03.03.2009р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 180 грн. 76 коп., три відсотки річні - 28 грн. 06 коп., пеня - 9 грн. 10 коп., а всього 217 грн. 92 коп. (том №3 а.с.77-78);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 02.09.2011р. в сумі 81 грн. 65 коп., за період з 02.09.2011р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 136 грн. 01 коп., три відсотки річні - 21 грн. 85 коп., пеня - 6 грн. 34 коп., а всього 164 грн. 20 коп. (том №3 а.с.79-80);

-виходячи з заборгованості за придбання медикаментів 05.10.2015р. в сумі 761 грн. 24 коп., за період з 05.10.2015р. по 31.07.2020р., інфляційні втрати - 380 грн. 42 коп., три відсотки річні - 110 грн. 24 коп., пеня - 168 грн. 61 коп., а всього 659 грн. 27 коп. (том №3 а.с.81-82).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Верховний Суд України, у пункті 13 постанови Пленуму від 31 березня 1989 року N 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зазначив про те, що покладаючи обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Як передбачено ст.1192 ЦК України , якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі: розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування.

Суд погоджується з наведеними позивачем доказами на підтвердження заподіяння йому відповідачем шкоди, внаслідок злочинних дій, а також обставин, при яких така шкода була заподіяна. При цьому суд приймає до уваги, що внаслідок дій відповідача були пошкоджені два мобільних телефони, належних позивачу. Також суд вважає, що позивач поніс витрати на медикаменти, санаторне-курортне лікування, проїзд до місця проходження санаторно-курортного лікування, які, відповідно до медичних показань, були необхідними.

Враховуючи, що у судовому засіданні знайшла своє підтвердження матеріальна шкода в розмірі 28184 грн. 27 коп., дана сума підлягає задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Постановою Верховного суду України від 01.10.2014 року по справі №6-113/цс14, викладена правова позиція №113цс14, згідно якої за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами і визнаються належними до сплати кредиторові.

Позивач просить стягнути 110 978 грн. 48 коп. у відшкодування інфляційного збільшення боргу та 10 160 грн. 22 коп. у відшкодування 3% річних з суми боргу. Суд погоджується з наданим розрахунком, тому ці суми підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті: фізичному болю, переживаннях, тривозі, втраті віри у справедливість. В зв`язку з травмою змінився його спосіб життя, він вимушений щорічно виїздити до м. Бердянська з метою отримання процедур, що зменшують його больовий синдром при ходьбі, це відобразилося на характері та обсязі душевних та фізичних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач тривалий час. Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідач тривалий час не вжив заходів для відшкодування завданої шкоди. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 50000 грн. 00 коп.

Вирішуючи клопотання про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, суд вважає, що воно є необґрунтованим. При цьому суд приймає до уваги наступне. Відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі статтею 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така, стосовно якої достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення (стаття 276 КПК України). Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Про таку правову позицію зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 452/435/17.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідачу повідомлено про підозру 17 березня 2015 року, в той же день позивач подав позов, який залишений без розгляду у зв`язку з закриттям кримінального провадження та знов звернувся до суду з позовом 22 жовтня 2015 року. Таким чином строк позовної давності позивач не пропустив.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Також суд враховує, що часткове задоволення позову буду відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від його сплати.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Враховуючи, що позовні вимоги позивача мають одночасно майновий та немайновий характер, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 790 грн. 66 коп. за позовні вимоги майнового характеру, у розмірі 487 грн. 20 коп. за позовні вимоги немайнового характеру, а всього 1277 грн. 86 коп.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 625, 1166, 1167, 1177, 1192, 1195 ЦК України,ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, інфляційних втрат, трьох процентів річних - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , завдану матеріальну шкоду у розмірі 28184 грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , завдану моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у відшкодування інфляційного збільшення боргу110 978 грн. 48 коп., у відшкодування 3% річних з суми боргу10 160 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1277 грн. 86 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 23 березня 2021 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов