Провадження № 2/161/3325/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що вона з 08.02.2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2015 року було розірвано. За час подружніх стосунків у них народилося двоє спільних дітей - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно вказаного судового рішення від 22.06.2015 року із відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року та до досягнення донькою повноліття. На даний час ОСОБА_4 потребує значно більшого матеріального забезпечення, ніж вона отримує, оскільки суттєво збільшився розмір витрат на її утримання, зокрема, на продукти харчування, придбання одягу, взуття, предметів побуту, лікування та реалізацією нею своїх соціально-психологічних потреб та творчого потенціалу. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс № 9 Луцької міської ради». Відтак, розмір аліментів, який стягується на даний час є таким, що взагалі не забезпечує матеріальне становище дитини, а тому повинен бути збільшений. Враховуючи наведене, просить суд збільшити розмір стягуваних із ОСОБА_2 , згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2015 року (справа №161/737/15-ц) та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

02.08.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого він повністю заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що в супереч твердженням позивачки, наведеним у позові, він купує донці продукти харчування, новий одяг та взуття, предмети побуту, а також забезпечує лікування та реалізацію соціально-психологічних та творчих потреб дитини. При цьому, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. У свою чергу, ОСОБА_1 на надано жодного доказів на підтвердження зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Крім того, позивач неодноразово вчиняла домашнє насильство по відношенню до їх спільної доньки ОСОБА_4 . Його щомісячний дохід становить 10000-12000 грн. на місяць, з яких 4600 грн. - це пенсія. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с. 19-21).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала із викладених у позові підстав, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково пояснила, що їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_4 часто хворіє, що спричиняє додаткове фінансове навантаження. Про доньку вона дбає одноосібно. Як їй відомо, відповідач отримує пенсію військовослужбовця, а також неофіційно працює, його середньомісячний заробіток, на її думку, становить близько 20000 грн. щомісячно. Інших дітей та утриманців ОСОБА_2 немає, є працездатним та на обліку в лікарів не перебуває.

Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені ним у відзиві на позовну заяву. Також пояснив, що розмір аліментів, які він щомісячно сплачує на даний час на утримання доньки ОСОБА_4 , складає 900 грн. Однак, дані кошти витрачаються позивачкою не за призначенням. Окрім цього, він купує доньці одяг, взуття, продукти харчування, оплачує медичні послуги тощо. Зазначив, що його місячний дохід складається з пенсії в розмірі 4600 грн. та додаткових підробітків, від яких він отримує близько 10000 - 12000 грн. на місяць. Проте такий заробіток не є регулярним. У задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у позивачки ОСОБА_1 (а.с. 8) та відповідача ОСОБА_2 за час подружніх відносин народилося двоє спільних дітей - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначене підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 10-11).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2015 року в цивільній справі № 161/737/15-ц, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 08.02.2013 року Відділом РАЦСу Луцького МУЮ Волинської області за актовим записом № 78, було розірвано.

Також вищевказаним судовим рішенням з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує значно більшого матеріального забезпечення, ніж вона отримує, оскільки суттєво збільшився розмір витрат на її утримання розмір, а тому розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача є недостатнім для її належного забезпечення потреб доньки.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, на обліку в лікарів не перебуває та інших утриманців не має.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Волинській області і отримує пенсію за вислугу років в сумі 5531,75 грн. на місяць (а.с. 51).

Крім того, з пояснень відповідача ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що розмір його середньомісячного доходу, з урахуванням пенсії, становить близько 10000-12000 грн. на місяць.

Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої доньки. Дитина має потребу в соціальному розвитку та навчанні, а також у профілактичних заходах покращення стану здоров`я, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити доньку в повній мірі.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2015 року в справі № 161/737/15-ц, є недостатньою для належного забезпечення її потреб, а тому заявлені вимоги позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів підлягають до часткового задоволення, а також вважає за необхідне їх розмір збільшити до 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим.

Так, наведені сторонами доводи щодо їх участі у забезпеченні доньки спеціальними продуктами харчування, а також медичними препаратами та послугами суд не приймає до уваги, оскільки такі, в силу положення ст. 185 СК України, за своєю правовою природою відносяться до додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема хворобою.

В свою чергу, доводи ОСОБА_2 про його постійну фінансову участь в утриманні доньки понад сплачуваних ним аліментів на її утримання, жодним чином не свідчать про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, у зв`язку з погіршенням матеріального становища позивачки.

Одночасно з цим позивачем ОСОБА_1 не було доведено тієї обставини, що потреби її доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу будь-яких обставин, є більшими ані ж у дітей відповідного віку.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі ст.ст. 179-183, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Розмір аліментів збільшити - стягувати з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Сенкевичівка Горохівського району Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн. щомісяця, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з моменту набранням рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятост вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 16 серпня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська