Єдиний унікальний номер судової справи 487/8738/19
Номер провадження 22-ц/812/741/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

05 квітня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення, яке ухвалено Заводським районним судом міста Миколаєва 12 лютого 2021 року, під головуванням судді Нікітіна Д.Г., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» (далі АТ «Миколаївобленерго») про визнання незаконним та скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем електричної енергії, яку постачає відповідач. Також за вищевказаною адресою проживає та користується електричною енергією позивач ОСОБА_3

24 жовтня 2019 року при проведенні представниками АТ «Миколаївобленерго» технічної перевірки електроустановок позивачів було зафіксовано самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора систем з порушенням схеми обліку, яке неможливо виявити при контрольному огляду засобу обліку. Вказане порушення давало можливість безоблікового користування електричною енергією.

За фактом вказаного порушення працівниками відповідача складено Акт про порушення №К5748 від 24 жовтня 2019 року, який розглянуто комісією в присутності ОСОБА_1 .

За результатами розгляду акту прийнято рішення про нарахування фінансових санкцій у загальному розмірі 34 766 грн. 14 коп. за користування необлікованою електричною енергією.

28 листопада 2019 року вказане рішення, оформлене протоколом №719 від 30 жовтня 2019 року засідання комісії АТ «Миколаївобленерго», було вручено ОСОБА_1 .

Позивачі незгодні з вказаним рішенням, оскільки, на їх переконання, акт про порушення складено працівниками відповідача із чисельними порушеннями.

Зокрема, в акті не зазначені схема електроживлення споживача та обставини порушення, взагалі не заповнено п.6 акту, який підлягає обов`язковому заповненню у разі виявлення самовільного підключення, пункти 7 та 8 суперечать один одному, а багато пунктів містять посилання на схему електроживлення споживача, яка відсутня, в додатках до акту не зазначена.

Крім того, відповідачем повністю проігноровано вимоги п.8.4.6 Правил щодо фіксації порушення, а також відсутній розрахунок нарахованих санкцій, що позбавляє позивачів можливості його перевірити.

При цьому, відповідачем грубо порушено законодавство про метрологію, оскільки працівники АТ «Миколаївобленерго» фактично за допомогою штангенциркулю визначили матеріал кабелю, його переріз і струм споживання.

Посилаючись на викладені обставини, позивачі просили суд визнати недійсним рішення відповідача, оформлене протоколом №719 від 30 жовтня 2019 року засідання комісії АТ «Миколаївобленерго» філії міста Миколаєва з розгляду акту про порушення №К5748 від 24 жовтня 2019 року, та покласти на відповідача судові витрати.

АТ «Миколаївобленерго» надало до суду відзив, в якому просило відмовити у задоволені позовних вимог. Зазначало, що позивачами не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог та не доведено обставин, викладених в позовній заяві.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 лютого 2021 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: квартира АДРЕСА_1 (а.с.4 зворот,8).

05 червня 2009 року між ОСОБА_3 та АТ «Миколаївобленерго» було укладено договір №0760488 про користування електричною енергією (а.с.35-36).

24 жовтня 2019 року працівниками АТ «Миколаївобленерго», відповідно до вимог п.8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) в присутності споживача ОСОБА_3 проведено технічну перевірку вузла обліку електричної енергії за вищевказаною адресою та було складено Акт про порушення №К5748 відповідно до якого перевіркою встановлено самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, що не є власністю оператора систем з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити під час контрольного огляду засобу обліку. Вказане порушення давало можливість безоблікового користування електричною енергією (а.с.14-15).

У вказаному акті зазначено, що його складено при проведені технічної перевірки, а схема електроживлення оформлена як додаток до акту про порушення.

Згідно п.7 акту зазначено, що схема обліку електричної енергії відновлена.

В п.8 акту вказано, що об`єкти або струмоприймачі від електроживлення не відключались.

Акт про порушення №К5748 від 24 жовтня 2019 року складено у двох примірних, один з яких було передано споживачу ОСОБА_3

30 жовтня 2019 року відбулось засідання комісії АТ «Миколаївобленерго» філії м. Миколаєва з розгляду акту про порушення №К5748 від 24 жовтня 2019 року, на якому була присутня ОСОБА_1 .

За результатами засідання, оформленого протоколом за №719 від 30 жовтня 2019 року, споживач визнаний причетний до порушення, дата початку періоду порушення визначена з 24 жовтня 2018 року, обсяг необлікованої електричної енергії склав 14 454 кВт.год., а вартість необлікованої електричної енергії склала 34 766 грн. 14 коп. (а.с.18).

Не погоджуючись з висновками комісії, позивачем було написано заяву про розгляд акту на обласній комісії по розгляду актів про порушення, яка була проведена 20 листопада 2019 року у присутності позивача ОСОБА_3 та оформлена протоколом від 20 листопада 2019 року №2919, де було прийнято рішення про нарахування позивачам вартості необліковаої електричної енергії в розмірі 34 776 грн. 14 коп. (а.с.19).

Правовідносини у сфері постачання та споживання електроенергії регулюються нормами ЦК України, зокрема, ст.714 ЦК України,Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13 квітня 2017 року, а також Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13 березня 2018 року №312.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VІІІ від 13 квітня 2017 року передбачено відповідальність згідно із законом за порушення учасниками ринку використання електричної енергії.

Правила роздрібного ринку електричної енергії регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

За змістом п.1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) необлікована електрична енергія це обсяг електричної енергії, використаний споживачем або переданий транзитом в електромережі, що належать іншим власникам електричних мереж, але не врахований розрахунковими засобами комерційного обліку або врахований неправильно.

Пунктом 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:

меж балансової належності;

перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення;

номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення;

фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

На підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків (пункт 8.2.6 Правил).

У відповідності до пункту 8.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення та/або визначенні обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, вирішуються Регулятором, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики відповідно до компетенції, енергетичним омбудсменом та/або судом.

Якщо судом прийнято рішення, яким спростовано факт безоблікового споживання електричної енергії споживачем та/або відмовлено оператору системи в задоволенні позову щодо стягнення зі споживача вартості необлікованої електричної енергії, розрахованої на підставі акта про порушення, та за умови набрання рішенням суду законної сили оператор системи скасовує відповідний акт про порушення.

Отже вимога про визнання незаконним рішення комісії енергопостачальника про визначення обсягу необлікованої електричної енергії та суми завданих споживачем збитків є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення Правил, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта в контексті його правовідносин з енергопостачальником, встановлює обсяг і вартість необлікованої електроенергії та може бути підставою для припинення електропостачання відповідного споживача.

Подібний висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі №910/19855/17 (провадження №12-137гс19).

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 січня 2020 року у справі №910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) дійшла висновку, що вимога про визнання повністю або частково недійсним рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акту про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого, колегія суддів не погоджується з висновком районного суду в частині того, що обраний позивачами спосіб захисту їх прав шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним рішення комісії відповідача, що оформлено протоколом, щодо нарахування збитків сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, але вважає, що такий висновок не вплинув на правильність вирішення справи по суті, виходячи з наступного.

Так, з системно-логічного аналізу вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в межах даного предмета спору доказуванню підлягають обставини пов`язані з конкретним порушенням Правил роздрібного ринку електричної енергії, а дослідженню і оцінці підлягають такі докази, зокрема як: акт порушення, протокол засідання комісії, розрахунок суми збитків.

Саме дотримання умов та порядку складання акту про порушення відповідно до вищезазначених Правил може бути належною підставою для прийняття рішення про притягнення особи, яка порушила такі Правила, до відповідальності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у справі доказів на підтвердження факту недійсності прийнятого відповідачем рішення, оскільки на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, слідує, що процедура складання акту про порушення та протоколу засідання комісії по розгляду цього акту проведена у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що в акті зазначені обставини порушення, пукти акту не суперечать один одному, а схема електроживлення оформлена як додаток до акта про порушення. Більш того, схема підписана представниками відповідача та споживачем ОСОБА_3 без зауважень, заперечень та будь-яких пояснень.

Щодо посилання в апеляційній скарзі позивача ОСОБА_1 на відсутність запису у п.6 акту про порушення, то вказана обставина не впливає на правовідносини, які виникли між сторонами, та не спростовує самого факту порушення позивачами Правил роздрібного ринку електричної енергії.

Розрахунок проведено за формулою №8 п.8.4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та під час розгляду справи розмір нарахування позивачі не оспорювали.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів. При цьому, жодних аргументів щодо неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права апеляційна скарга не містить.

Отже, при вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 12 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 08 квітня 2021 року