ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року м. Херсон

Номер провадження: 22-ц/819/371/21

Єдиний унікальний номер справи: 663/1738/16-ц

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Кузнєцової О.А., Семиженка Г.В.

секретар: Плохотніченко А.В.

учасники справи:

представники заявників адвокат Канібор С.І., Штульман З.В.

представники стягувача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

прокурор Волкова Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Канібор Сергій Іванович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Пухальського С.В., у справі за заявами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в інтересах яких діє адвокат Канібор Сергій Іванович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У березні 2020 року заявники звернулися до суду із заявами про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування заяв зазначають про помилковістю видачі Скадовським районним судом Херсонської області виконавчих листів за судовим рішенням, яке не підлягає примусовому виконанню. Вказують, що земельні ділянки, які за оскаржуваними виконавчими листами підлягають витребуванню та поверненню Херсонському державному університету, перебувають в комунальній власності, а не державній, як самостійні об`єкти цивільних прав ніколи не були у власності чи в користуванні Херсонського державного університету, невірно зазначено адреси місця знаходження земельних ділянок, рішенням суду на підставі якого видано виконавчі листи не встановлено обов`язку заявників щодо повернення земельних ділянок.

Посилаючись на вказані обставини заявники просили суд визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи по справі № 663/1738/16-ц про витребування та повернення Херсонському державному університету:

ОСОБА_5 земельної ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,0400 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:001:0571;

ОСОБА_7 земельної ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,2781 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:001:0574;

ОСОБА_6 земельної ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,7784 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0573;

ОСОБА_3 земельної ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,9000 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:001:0525;

ОСОБА_4 земельної ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,0971 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:001:0572 Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 червня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви.

Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні заяв.

Відмовляючи в задоволенні заяв про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що заявниками не наведено доводів та підстав, визначених законом, для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Канібор С.І., Мандригін В.В., Татаринов С.О. подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою заяви задовольнити. Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що виконавчі листи були виписані без правових підстав ВДВС, оскільки рішення суду не підлягає примусовому виконанню. В рішенні суду не встановлено зобов`язання апелянтів особисто вчинити певні дії щодо повернення земельних ділянок. Також посилались на те, що заявники не володіють та не користуються земельними ділянками, зазначеними у виконавчих листах, у зв`язку з чим не можуть ні добровільно, ні в примусовому порядку передати її ХДУ. Крім того, рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначають, що в оренду апелянтам було передано земельні ділянки комунальної форми власності, а згідно рішення суду передачі ХДУ підлягає земельна ділянка державної власності. Також зазначають про те, що земельні ділянки, які були передані їм за договором оренди, і які підлягають поверненню, необхідні їм для обслуговування належного їм на праві власності нерухомого майна, яке на них знаходиться, а чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу

У письмовому відзиві на апеляційні скарги, Херсонський державний університет просить відхилити доводи скарг та залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

02 лютого 2017 року Скадовським районним судом Херсонської області по справі № 663/1738/16-ц ухвалено рішення, яким: визнано недійсним та скасовано рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 23 вересня 2015 року № 884 «Про затвердження проектів землеустрою, технічної документації щодо відведення в оренду земельних ділянок з складанням договору оренди»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 06 листопада 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_3 ; витребувано у ОСОБА_3 та повернуто Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,9000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0525; визнано недійсним та скасовано пункт 3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10 листопада 2015 року № 899 «Про затвердження землевпорядної документації»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 19 листопада 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_4 ; витребувано у ОСОБА_8 та повернуто Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,0971 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0572; визнано недійсним та скасовано пункт 4 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10 листопада 2015 року № 899 «Про затвердження землевпорядної документації»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 19 листопада 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_5 ; витребувано у ОСОБА_5 та повернуто Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,0400 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0571; визнано недійсним та скасовано пункт 2 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10 листопада 2015 року № 899 «Про затвердження землевпорядної документації»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 17 листопада 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ; витребувано у ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та повернуто Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,2781 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:001:0574; визнано недійсним та скасовано пункт 1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10 листопада 2015 року № 899 «Про затвердження землевпорядної документації»; визнано недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 17.11.2015 між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_6 ; витребувано у ОСОБА_6 та повернуто Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,7784 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0573; визнано недійсним та скасовано пункти 2 та 3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 23 вересня 2015 року № 879 «Про поновлення та продовження договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського та несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності»; визнано недійсними на майбутнє договори оренди земельної ділянки, укладені 20 грудня 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_10 ; витребувано у ОСОБА_10 та повернуто Херсонському державному університету земельні ділянки рекреаційного призначення державної власності площею 0,0130 га та 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0575 та з кадастровим номером :01:001:0578 (т. 2 а.с. 1-6).

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11.05.2017 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017 року в частині визнання недійсним та скасування пунктів 2 та 3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 23 вересня 2015 року № 879 «Про поновлення та продовження договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського та несільськогосподарського призначення для здійснення підприємницької діяльності»; визнання недійсними на майбутнє договорів оренди земельної ділянки, укладених 20 грудня 2015 року між Лазурненською селищною радою та ОСОБА_10 ; витребування у ОСОБА_10 та повернення Херсонському державному університету земельних ділянок рекреаційного призначення державної власності площею 0,0130 га та 0,0317 га, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з кадастровим номером :01:001:0575 та з кадастровим номером :01:001:0578, скасовано, провадження по справі в цій частині закрито (т. 2 а.с.7-8).

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.05.2017 рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017 скасовано, у задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.9-13).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року рішення Апеляційного суду Херсонської області від 11.05.2017 року скасовано, рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17.02.2020 року в не скасованій Апеляційним судом Херсонської області ухвалою від 11.05.2017 року частині, залишено в силі.

10.02.2020 року Скадовським районним судом Херсонської області видано виконавчі листи №663/1738/16-ц та 12.03.2020 року Скадовським РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавчі провадження.

Позиція апеляційного суду.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження розглядається як завершальна стадія судового провадження, сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За положеннями статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з пунктом 7 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Перелік заходів примусового виконання судового рішення передбачено статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження", пунктом 3 якого до таких заходів віднесено вилучення у боржника і передача стягувачу предметів. Виконання рішень такої категорії, в свою чергу, регламентовано статтею 60 Закону.

Велика Палата Верховного Суду під час ухвалення постанови, керувалась статтею 388 ЦК України, якою визначено віндикаційний спосіб захисту цивільних прав - витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Відповідно до положень статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Статтею 388 ЦК України визначені підстави і порядок витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вказаний спосіб захисту цивільних прав кореспондує із заходом примусового виконання, передбаченим пунктом 3 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", а саме - вилучення та передача предметів стягувачу.

Враховуючи те, що судом видано виконавчий лист, який відповідає резолютивній частині судового рішення, судове рішення в силу статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягало примусовому виконанню до його фактичного виконання у повному обсязі.

З огляду на зазначене, питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перешкодою в завершенні судового провадження, а тому боржником мають бути наданні належні та допустимі докази на підтвердження того, що його обов`язок перед стягувачем відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням рішення суду або з інших причин.

Згідно із ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально-правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується словосполучення "якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням" та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

До матеріально-правових обставин відносяться добровільне виконання боржником чи іншою особою рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 ЦК України).

Отже, закон не передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом, є належним виконавчим документом і обов`язок боржника не припинився.

Виконання рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння полягатиме у внесенні державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідного запису про державну реєстрацію права власності на певне майно за особою, на користь якої ухвалено таке рішення. Внесення такого запису можливе і у процедурі примусового виконання рішення суду (постанова КЦС від 30.05.2018 року, справа №2-690/11, № у реєстрі 74505750 та від 14 січня 2020 року, справа №2-690/11, № у реєстрі 86989183).

Звертаючись до суду із заявами апелянти обґрунтовували їх тим, що виконавчі листи було видано без правових підстав, оскільки рішення суду, на підставі якого їх було видано, не підлягає примусовому виконанню, однак під час розгляду справи судом першої інстанції зазначений факт не було встановлено, як і не було встановлено це і під час апеляційного перегляду справи, жодних доказів на підтвердження своїх доводів заявниками не надано.

Під час апеляційного розгляду справи представники заявників пояснили, що окремою підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню є та обставина, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 14.08.2020 року було скасоване рішення цього ж суду від 02.02.2017 року (на виконання якого видані виконавчі листи) за нововиявленими обставинами. У задоволенні позову Херсонського державного університету до відповідачів відмовлено. Наразі справа перебуває у провадженні Херсонського апеляційного суду, де зазначене рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку. Колегія суддів не приймає ці посилання представників, оскільки зазначена ними обставина не є підставою, визначеною законом, яка б обумовлювала скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено механізм дії державного виконавця у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ: в такому випадку державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (стаття 39 п.5).

Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до незгоди з рішенням суду, на підставі якого видано виконавчі листи, що, в свою чергу, свідчить про відсутність наміру апелянтів виконувати рішення суду в добровільному порядку.

Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Канібор Сергій Іванович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 03 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді О.А. Кузнєцова

Г.В. Семиженко