Справа № 2-2093/10
Провадження № 6/638/144/21
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі - Олейник О.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в обґрунтування якої зазначив, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала на розгляді цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу у розмірі 5 593 000 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь 5 593 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

11 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2093/10 від 11 жовтня 2011 року, який в подальшу наданий ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

15 листопада 2011 року Управлінням державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області розпочато виконавче провадження № 29843681 щодо примусового виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 р.

Заявник зазначає, що ним вчинено всі можливі дії з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 боргу у розмірі 5593000 грн. Однак на підставі апеляційної скарги ОСОБА_4 Апеляційним судом Харківської області відкрито провадження по справі, про що постановлена відповідна ухвала суду. У зв`язку з викладеним виконавче провадження з цього часу завершено на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV (втратив чинність 05.01.2017 року) виконавчий лист повернуто до органу, який його видав, тобто до Дзержинського районного суду м. Харкова, що підтверджується постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа від 25.08.2015 р.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 як особи, яка не брала участі у справі, задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано. 12 лютого 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року скасовано. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

З метою виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року ОСОБА_1 10.03.2020 р. звернувся до суду із заявою вх. №14087 про видачу оригіналу виконавчого документа.

Проте, отримати виконавчий лист не надалось можливим, оскільки відповідно до листа голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 р. в матеріалах справи № 2-2093/10 оригінал виконавчого листа відсутній та до Дзержинського районного суду м. Харкова не надходив, згідно автоматизованої системи документообігу суду КП «ДЗ».

Далі, з метою встановлення місця знаходження оригіналу виконавчого документа ОСОБА_1 24.03.2020 р. звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області із відповідною заявою щодо ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 29843681 та отримання оригіналу виконавчого листа.

Проте, станом по день звернення із зазначеною заявою відповіді Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області оригінал виконавчого документа не наданий, із матеріалами справи ОСОБА_1 не ознайомлено, а отже заява була проігнорована.

Таким чином, відсутність виконавчого документа в Дзержинському районному суді м. Харкова, наявність постанови про повернення виконавчого листа до Дзержинського районного суду м. Харкова дає достатні підстави вважати, що виконавчий документ по справі № 2-2093/10 втрачений з причин, що не залежали від ОСОБА_1 .

Водночас, із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, ОСОБА_1 звертається до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, оскільки остаточне рішення по справі № 2-2093/1 набрало законної сили 12.02.2020 р., відповідно до Постанови Верховного Суду та до цього часу у ОСОБА_1 були відсутні підстави для отримання та пред`явлення виконавчого документа.

ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 2-2093/10 та видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-2093/10 про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 5 593 000 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яноста три тисячі) грн.

ОСОБА_3 адвокат Шрамко І.С. в письмових запереченнях на клопотання ОСОБА_1 просила суд відмовити у видачі дубліката виконавчого листа та поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання з огляду на те, що стягувач обґрунтовує необхідність видачі дублікату виконавчого листа неможливістю встановлення місцезнаходження оригіналу виконавчого листа, зокрема повідомляє, що з відповіді голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 зазначено про відсутність оригіналу виконавчого листа в матеріалах справи №2-2093/10 та про ненадання відповіді на свою заяву від 23.03.2020 Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області щодо наявності оригіналу виконавчого листа. Зазначає, що заява про видачу дубліката обґрунтована виключно припущенням заявника, що відповідь на його заяву не надано.

Зазначає, що сам по собі факт неотримання відповіді від виконавчої служби не підтверджує відсутності у ВДВС оригіналу виконавчого листа, тож висновок про його відсутність є передчасним та необґрунтованим доказами. Крім того звертає увагу, що наразі на розгляді Дзержинського районного суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України. Стягувану інкримінується спроба заволодіти майном ОСОБА_3 шляхом пред`явлення до суду завідомо підробної розписки саме по справі 2-2093/10.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник ОСОБА_3 адвокат Шрамко І.С. проти клопотання заперечувала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 5 593 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2011 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

11 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-2093/10 від 11 жовтня 2011 року.

Постановою старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Харківській області Бардіна І.С. від 28 травня 2015 року на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV у зв`язку з надходженням ухвали Апеляційного суду Харківської області про відкриття апеляційного провадження №2-2093/10 від 24 липня 2015 року, виконавчий лист повернуто органу, що його видав.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 як особи, яка не брала участі у справі, задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року скасовано.

12 лютого 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2017 року скасовано. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року залишено в силі.

Відповідно до листа голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.03.2020 р. в матеріалах справи № 2-2093/10 оригінал виконавчого листа в матеріалах справи №2-2093/10 не значиться, згідно автоматизованої системи документообігу суду КП «ДЗ» відомості про надходження виконавчого листа у суду відсутні.

Згідно з відповіддю Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУМЮ (м. Харків) віл 03.04.2020 № 9522/В-3 ОСОБА_1 повідомлено, що ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження ВП № 29843681 не має за можливе у зв`язку зі знищенням. Надати оригінал виконавчого листа по справі №2-2093/10 виданого 11.10.2011 року не можливо у зв`язку з тим що відповідно до даних АСВП державним виконавцем відповідно до ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто до суду який його видав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковими до виконання, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду, згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Як зазначається у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Войтенко проти України» неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном.

У справі «Чіжов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивний обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

3аява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Близькі за змістом приписи містяться також в ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4. Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Водночас, у справі № 2-836/11 Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 21.08.2019 р. сформувала правовий висновок, згідно якого приписи п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувана питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року). З огляду на зазначене, видача дублікату є дією адміністративних органів і суду, яка спрямована на усунення перепон у завершенні судового провадження та на виконання судового рішення про задоволення вимог кредитора.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень чинного ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановлюється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист, який знаходився на виконанні у державного виконавця і на підстави постанови було прийнято рішення повернути його до Дзержинського районного суду м. Харкова. Однак як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, оригінал виконавчого листа до суду не надходив, в матеріалах справи він відсутній, що переконує в тому, що виконавчий лист втрачено не з вини стягувача, а тому суд дійшов висновку про необхідність видачі дубліката виконавчого листа.

За приписами частини 1 статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить частина 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом.

Оскільки рішення Дзержинського районного суду від 30 червня 2010 року неодноразово оскаржувалось в апеляційній та касаційній інстанції, що позбавляло ОСОБА_1 об`єктивної можливості пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строку його пред`явлення, зазначеного в ньому, беручи до уваги, що справу розглянуто Верховним Судом лише 12.02.2020 р. і залишено рішення без змін, суд поновлює строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Керуючись ст. ст.258-260,352-355,431,433 ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-2093/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 11 жовтня 2011 року, на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010, яке набрало законної сили 27.07.2011, про стягнення з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , ІН) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) боргу у сумі 5593000 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто три тисячі) грн, а також судові витрати у сумі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн, усього 5594820 (п`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто чотири тисячі вісімсот двадцять) грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 05.08.2021 року.

Суддя О.В. Шишкін