Справа № 201/3378/21
Провадження № 2/201/2088/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 серпня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 квітня 2021 року надійшла позовна заява Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав: в якому позивачі просили:

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві посилалися на те, що з 16 грудня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на обліку в управлінні - службі у справах як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. ІНФОРМАЦІЯ_3 батько ОСОБА_3 помер. Мати дитини ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не працює, зловживає спиртними напоями, вчиняє правопорушення, не водить доньку до шкоди без поважної причини, ночує з малолітньою дитиною у чужих людей, під`їздах. Домініка проживає з матір`ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 та ч. 2 КУпАП. В ході підготовки позовної заяви до суду були отримані заяви від ОСОБА_5 1953 року народження (сусідка), ОСОБА_6 1957 року народження (сусідка) , ОСОБА_7 1956 року народження (бабуся дитини з боку батька) ОСОБА_8 1951 року народження (сусідка), в яких зазначено, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, вчиняє правопорушення (крадіжки, порушення громадського порядку, хуліганство, зловживає спиртними напоями), часто не ночує вдома з дитиною, водить ОСОБА_2 по чужим помешканням, при доньці лається.

В березні відповідач пішла з дому разом з дитиною , через шість днів була знайдена співробітниками управління служби у справах дітей та поліції, попереджена про відповідальність, однак надалі продовжувала брати дитину з собою на нічні гуляння.

25 березня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на порядок денний винесено питання про виконання громадянкою ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_2 та доцільність звернення органів опіки та піклування до суду з позовною заявою про позбавлення її батьківських прав, однак остання на засідання не з`явилася. Тому позивач просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.1-4).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 квітня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.35).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 36).

До суду 21 квітня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.37).

Ухвалою судді від 22 квітня 202 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав (а.с. 38-39).

Ухвалою суду від 12 липня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 52-53).

Представник позивача в судове засідання не з`явилися, 05 серпня 2021 року на адресу суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечували, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надавали.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.5).

16 грудня 2015 року ОСОБА_2 , 2014 року народження взята на облік, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 6).

Батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Згідно наданого акту обстеження умов проживання , а саме кв. АДРЕСА_2 : життєвий стан квартири задовільний, тепло, є меблі, побутова техніка. В квартирі проживає ОСОБА_1 -мати, ОСОБА_2 - дитина, ОСОБА_4 - бабуся. ОСОБА_1 схильна до вживання алкогольними напоями, веде розгульний спосіб життя. В родині конфліктні відносини, мати з донькою часто не ночують вдома 12 березня 2021 року бабуся подала в розшук ОСОБА_1 разом з її донькою ОСОБА_2 . 13 березня 2021 року ОСОБА_1 повернуто додому та попереджено про неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с. 9-10).

ОСОБА_1 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 та ч. 2 КУпАП (а.с.11-19).

Згідно наданих суду заяв від ОСОБА_5 1953 року народження (сусідка), ОСОБА_6 1957 року народження (сусідка) , ОСОБА_7 1956 року народження (бабуся дитини з боку батька) ОСОБА_8 1951 року народження (сусідка), в яких зазначено, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, вчиняє правопорушення (крадіжки, порушення громадського порядку, хуліганство, зловживає спиртними напоями), часто не ночує вдома з дитиною, водить ОСОБА_2 по чужим помешканням, при доньці лається (а.с.22-32).

Згідно наданого висновку адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 02 квітня 2021 року вважали за доцільне позбавити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33-34).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327 цс 18).

З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідачки виховувати доньку, матеріально її забезпечувати, піклуватися про її фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

При цьому суд враховує, що як при розгляді справи про позбавлення батьківських прав, так і при вирішенні цього питання органом опіки та піклування відповідач ніяким чином не проявила інтересу до розгляду цього питання, будь-яких доказів, що свідчать про належне виконання нею батьківських обов`язків суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265, 280-282, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Повний текст рішення виготовлено 10 серпня 2021 року

Суддя С.О. Демидова