Провадження № 22-ц/801/441/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 рокуСправа № 127/15670/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Сала Т. Б., Якименко М. М.,

за участі секретаря Ліннік Я. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні приміщенням,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 03 грудня 2020 року в м. Вінниці суддею цього суду Бойко В. М., зі складанням його повного тексту 14 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лаян Віннер» (далі - ТОВ «Лаян Віннер») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та усунення перешкод в користуванні приміщенням, мотивуючи його тим, що 25 листопада 2019 року між сторонами укладено договір оренди № 65-19, предметом якого є тимчасове оплачуване користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 . За умовами цього договору орендна плата становить 1900 грн щомісяця та має бути сплачена до 10 числа поточного місяця.

В порушення умов договору, відповідач жодного разу орендну плату не сплачував, тому 02 липня 2020 року позивачем було направлено на його адресу повідомлення про відмову від договору оренди в порядку ст. 782 ЦК України та вимогу про звільнення приміщення, яке ОСОБА_1 отримав 03 липня 2020 року.

Отже, з 03 липня 2020 року договір оренди № 65-19 від 25 листопада 2019 року є розірваним в силу закону, тому відповідач мав звільнити приміщення не пізніше 13 липня 2020 року, проте добровільно цього не здійснив, чим позбавляє позивача права користування та розпорядження належним йому майном.

Пославшись на викладене та на те, що заборгованість по орендній платі в розмірі 11963,87 грн не сплачена, спірне приміщення позивачу не передано та не звільнено, ТОВ «Лаян Віннер» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом звільнення відповідачем приміщення АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року постановлено: позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лаян Віннер» заборгованість по орендній платі у розмірі 11 963, 87 грн, усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом звільнення ОСОБА_1 приміщення АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30 травня 2012 року ТОВ «Лаян Віннер» є власником адміністративної будівлі, загальною площею 1928, 2 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5-8).

25 листопада 2019 року ТОВ «Лаян Віннер» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № 65-19 (а. с. 9-15), відповідно до п. п. 1.1, 3.3 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме АДРЕСА_1 на 2 поверсі, загальною площею 15,83 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , з розміром орендної плати - 1 900 грн на місяць, без урахування комунальних послуг.

За приписами п. п. 3.1, 3.6, 3.7 цього договору орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату, забезпечувальний платіж, витрати, пов`язані з експлуатацією, обслуговуванням і утриманням та інші платежі, визначенні даним договором, орендна плата нараховується орендареві з дати підписання сторонами акту№ 1 та сплачується щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 4.3.6 договору оренди визначено, що при необхідності (визначається однією із Сторін) орендар проводить за свій рахунок поточний ремонт об`єкту оренди, попередньо повідомивши про це Орендодавця та погодивши з ним проект ремонтних робіт. Орендар проводить поточний ремонт об`єкту оренди самостійно, або з залученням підрядників для здійснення ремонтних робіт, зазделегідь схвалених Орендодавцем у письмовому вигляді. Такі підрядники повинні мати усі необхідні ліцензії, дозволи, узгодження тощо, передбачені чинним законодавством, копії яких Орендар повинен надати Орендодавцю до початку робіт. Орендодавець компенсує ремонтні роботи Орендаря за рахунок орендної плати лише у разі пред`явлення Орендарем офіційних документів, що підтверджують суму оплати таких робіт. Орендар несе повну відповідальність перед Орендодавцем та третіми особами за збитки понесені об`єкту оренди та/або майну та здоров`ю третіх осіб, працівників Орендодавця внаслідок виконання робіт залученими Орендарем підрядниками.

25 листопада 2019 року ТОВ «Лаян Віннер» та ОСОБА_1 підписали акт приймання-передачі в оренду приміщення площею 15.83 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке позначено в технічному паспорті БТІ літерою 74 (а. с. 16).

Крім того, 25 листопада 2019 року ТОВ «Лаян Віннер» та ОСОБА_1 підписали додаткову угоду № 1 до договору оренди нерухомого майна № 65-19 від 25 листопада 2019 року про здійснення ремонтних робіт, відповідно до якої сторони домовились про те, що в приміщенні АДРЕСА_1 а проводяться ремонтні роботи за кошти орендаря. Сума, витрачена на ремонтні роботи у розмірі 46268 грн, враховується у розмір орендної плати на 24 місяці без урахування комунальних послуг. Зарахування вартості робіт в рахунок орендної плати здійснюється з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення з виконаним поліпшенням (а. с. 35).

Матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 ТОВ «Лаян Віннер» орендної плати.

02 липня 2020 року ТОВ «Лаян Віннер» направило ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору оренди з вимогою протягом 10 днів з моменту розірвання договору оренди звільнити приміщення, у якому зазначило, що у зв`язку з невнесенням орендної плати понад три місяці, орендодавець відмовляється від договору оренди нерухомого майна № 65-19 від 25 листопада 2019 року, отже він буде розірваним з моменту отримання цього повідомлення (а. с. 17).

Відповідно до відстеження поштового відправлення вказане повідомлення було отримане ОСОБА_1 03 липня 2020 року (а. с. 18-19).

ОСОБА_1 надано суду лист від 01 вересня 2020 року, адресований ТОВ «Лаян Віннер», яким повідомлено останнє про виконанні ремонтні роботи приміщення АДРЕСА_1 на загальну суму 50639 грн (а. с. 36). До цього повідомлення долучено: акт прийому-передачі приміщення з виконаним поліпшенням від 01 вересня 2020 року, підписаний лише ОСОБА_1 (а. с. 37); копію договору підряду від 02 грудня 2019 року (а. с. 38-42); кошторис на проведення ремонтних робіт (а. с. 43-44); розписку (а. с. 45); акт приймання-здачі виконаних робіт від 23 грудня 2019 року (а. с. 46); бланк замовлення від 19 листопада 2019 року (а. с. 47); накладну № 8 від 19 листопада 2019 року (а. с. 48). Вказані документи були направлені на адресу ТОВ «Лаян Віннер» засобами поштового зв`язку 01 вересня 2020 року (а. с. 49-52).

Водночас, матеріали справи не містять доказів виконання вимог п. 4.3.6 договору оренди № 65-19 від 25 листопада 2019 року, зокрема, попереднього, письмового повідомлення позивача про початок ремонтних робіт, узгодження порядку проведення цих робіт, узгодження у письмовому вигляді до початку проведення робіт підрядників для їх здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 615 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 759, ч. 1 ст. 761 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

За приписами ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

На підставі викладеного та встановлених у справі обставин, зокрема невиконання відповідачем умов договору оренди № 65-19 від 25 листопада 2019 року щодо здійснення поліпшень орендованого приміщення та сплати орендної плати, враховуючи вимоги чинного цивільного законодавства про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином, а перешкоди у здійсненні власником майна права користування своїм майном мають бути усуненні, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Лаян Віннер» заборгованості по орендній платі у розмірі 11 963, 87 грн та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні спірним приміщенням шляхом його звільнення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки сторони у додатковій угоді № 1 від 25 листопада 2019 року погодили здійснення відповідачем за власні кошти ремонтних робіт орендованого приміщення в рахунок орендної плати на 24 місяці, апеляційний суд відхиляє, оскільки за умови вказаної угоди зарахування вартості робіт в рахунок орендної плати здійснюється з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення з виконаним поліпшенням, докази чого матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про виконання відповідачем умов договору оренди у зв`язку з направленням позивачу акту прийому-передачі приміщення з виконаним поліпшенням від 01 вересня 2020 року, який останній безпідставно не підписав, апеляційний суд також відхиляє, оскільки цей акт та долучені до нього документи, датовані листопадом-груднем 2019 року, направлені ТОВ «Лаян Віннер» після розірвання договору, а саме через 2 місяці після отримання ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору оренди з вимогою звільнити орендоване приміщення.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, що призвели до неправильного вирішення справи по суті заявлених вимог, тому, з огляду на положення ст. 376 ЦПК України, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Хейнісом Олександром Григоровичем, залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко

Повний текст постанови виготовлено 06 квітня 2021 року.