Справа № 522/2288/21
Провадження № 2/522/5456/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Косіциної В.В.,

за участі секретаря судового засідання Пашковського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про скасування заборони вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ :

До Приморського районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про скасування заборони вчиняти певні дії.

Позивач в обґрунтування позову зазначив, що є власником приміщення, що складається з нежилих приміщень 1-го поверху та підвалу, загальної площею 170,3кв.м., а саме: квартири АДРЕСА_1 та підвального приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_2 , площею 87,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 .

У грудні 2020 року під час звернення до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської Ради, Державний реєстратор, повідомив про неможливість внесення відомостей про належне нерухоме майно, так як зазначене майно знаходиться під обтяженням, а саме: відповідно до відомостей які містяться в реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта заборонено вчиняти будь-які дії з нерухомим майном на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 р.

Після звернення до архіву Приморського районного суду м. Одеси стало відомо, що у червні 2006 року громадянка ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду з заявою про забезпеченням позову, а саме просила заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно квартири та підвального приміщення. Однак, ОСОБА_2 позов не подала, а тому у встановлений строк, суд мав постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

У відповіді Приморського районного суду від 27.01.2021 року щодо заборони вчиняти будь-які дії відносно приміщення за адресою: АДРЕСА_4 зазначили, що справа надійшла 21.06.2006 року за номером 2-6995/06 та інші відомості по даній справі відсутні. Зазначене підтверджує, що постанову винесено саме для забезпечення позову та сам позов подано не було.

Наразі, заборона вчиняти будь-які дії з нерухомим майном, згідно ухвали, бн, Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 не є актуальною. Крім того, таке обтяження обмежує її права як власника.

В зв`язку з чим, позивач просить скасувати заборону ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1 та підвального приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_2 , площею 87,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 , що накладено згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 року.

10 лютого 2021 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано клопотання про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_2 , яка в позові зазначена як третя особа.

12 лютого 2021 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається, що ОСОБА_1 по м. Одесі та Одеській області не значиться, а для наведення відомостей щодо ОСОБА_2 необхідно ідентифікуючі дані фізичної особи (дата народження або паспортні дані), проте такі відомості у позовній заяві відсутні.

15 лютого 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за позовом та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12 березня 2021 року.

19 березня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю та проти скасування заборони вчиняти будь-які дії з вказаним вище майном не заперечувала. Справу просила розглянути без її участі.

В судове засідання сторони з`явилися, представник позивача позов підтримав в повному обсязі, відповідач ОСОБА_2 позов визнала, просили задовільнити у повному обсязі, представник Одеської міської ради пояснень не надавав.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником приміщення, що складається з нежилих приміщень 1-го поверху та підвалу, загальної площею 170,3кв.м., а саме: квартири АДРЕСА_1 та підвального приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_2 , площею 87,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3 . Право власності підтверджується свідоцтвом про право власності нежилого приміщення салону-краси серії НОМЕР_1 , що видане 16 вересня 2004 року № 2269, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як стверджує позивач, у грудні 2020 року вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг Одеської міської Ради з метою включити відомості про належне їй нерухоме майно до діючого реєстру, так як вказані відомості у ньому біли відсутні. Державний реєстратор, що прийняв заяву повідомив про неможливість внесення відомостей, так як зазначене нерухому майно знаходиться під обтяженням, а саме: відповідно до відомостей які містяться в реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта їй заборонено вчиняти будь-які дії з нерухомим майном на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 р.

- реєстраційний номер обтяження № 3372220, зареєстрований 23.06.2006 року 10:52:51 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, бн, 21.06.2006, Приморський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: АДРЕСА_4 .

- реєстраційний номер обтяження № 3372127, зареєстрований 23.06.2006 року 10:45:50 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала, бн, 21.06.2006, Приморський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: підвальне приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_5 .

В зв`язку з чим, вона звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу копії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 р., якою ОСОБА_1 заборонено вчиняти будь-які дії відносно приміщення за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно відповіді керівника апарату Приморського районного суду від 27.01.2021 року відповідно до алфавітних покажчиків справа надійшла 21.06.2006 року за номером 2-6995/06. Відповідно до обліково-статичної картки позивачем по даній справі є ОСОБА_2 , відповідачі: Одеська міська рада, ОСОБА_1 . Суттю справи є визнання договору купівлі-продажу недійсним. Головуючий по справі ОСОБА_3 . Інші відомості по даній справі відсутні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 23 червня 2006 року таке обтяження, як заборона на нерухоме майно, було зареєстроване у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3372220, підстава обтяження: ухвала, бн, 21.06.2006, Приморський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_4 , додаткові дані: заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно цього приміщення.

Також, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 23 червня 2006 року таке обтяження, як заборона на нерухоме майно, було зареєстроване у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3372127, підстава обтяження: ухвала, бн, 21.06.2006, Приморський районний суд м. Одеси, об`єкт обтяження: інше, підвальне приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_5 , додаткові дані: заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно підвального приміщення.

Таким чином, наразі існує заборона ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно підвального приміщення та квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Так, за твердженням позивача ОСОБА_1 , ухвалу винесено саме для забезпечення позову, але на теперішній час, заборона вчиняти будь-які дії з її нерухомим майном, за ухвалою, бн, Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 є неактуальною.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що позов поданий так і не був.

Таким чином позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що був накладений арешт.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно ч. 1 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Окрім того, суду не надано доказів, що на теперішній час відповідачем пред`явленні до виконання виконавчі документи.

У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим скасувати заборону, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач на законних підставах, які не суперечать законодавству України має право скасувати заборону на нерухоме майно за ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21.06.2006 року.

За таких обставин, враховуючи, що пройшло близько 15 років з дня накладення заборони на вчинення дій, зважаючи, що рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до відповідачів: Одеська міська рада, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним не виносились, відтак і відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення, з урахуванням також позиції ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти скасування заборони, яка не скасована, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 158, 263-265, 353 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про скасування заборони вчиняти певні дії - задовольнити.

Скасувати заборону ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1 та відносно підвального приміщення, що розташоване безпосередньо під квартирою АДРЕСА_5 , що накладено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2006 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08 квітня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.