_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9663/21
Провадження № 2-з/947/518/21
УХВАЛА

01.04.2021 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати договір позики,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2021 року позивач звернув до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати договір позики.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді та передати дану справу на розгляд іншому судді Київського районного суду м. Одеси з метою усунення зазначеної недовіри та сумніву стосовно об`єктивності суду при розгляді справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, суддя зазначає про те, що дружина позивача ОСОБА_1 є подругою її матері та співпрацювала з нею у своїх робочих питаннях, та суддя знає дружину позивача особисто та також з нею товаришує.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За змістом ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суб`єктивна впевненість сторони в упередженості судді, навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї, є чинником, що перешкоджає реалізації її права на справедливий суд.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006. у справі «Білуга проти України» та рішення від 28.10.1998. у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.

Виходячи з вищевикладеного, беручи до уваги те, що самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя, з метою уникнення можливих суджень учасників судового процесу про неупередженість судді Маломуж А.І., недопущення в подальшому невірного сприйняття сторонами рішення суду, суддя задовольняє заяву про самовідвід та передає справу на повторний автоматизований розподіл.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід головуючого судді по цивільній справі №947/9663/21 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати договір позики.

Матеріали цивільної справи №947/9663/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виконати договір позики передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде розглядати справу.

Ухвала набирає законної сили в момент її підписання суддею.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Маломуж А. І.