Єдиний унікальний номер 725/1824/20
Номер провадження 2/725/298/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарях Ботнар Т.П., Берекеля О.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року позивачі звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.

Посилалися на те, що 09 жовтня 1982 року зареєстровано шлюб між ними (позивачами) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який не розірваний.

Вказували, що ОСОБА_2 на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, посвідченого Іщенко А. В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 9726, із додатком - акт приймання передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року, обміняв належні йому іменні цінні папери в кількості 51 184 штуки, із них 18 016 штук номінальною вартістю 4 504 грн., а 33 168 штук номінальною вартістю 8 292 грн. та набув у власність 1/100 частину нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 1.

Зазначають, що відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 9287, № 9288, складеного ОСОБА_2 та ВАТ «Чернівці-Елекстронсеервіс» на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, ОСОБА_2 передав ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» 51 184 іменних цінних паперів, а ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» передало ОСОБА_2 частину нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 65 кв.м.

Стверджують, що обмін відбувся за 51 184 штуки іменних цінних паперів, з яких 18 016 штук були власністю ОСОБА_2 згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів, а 33 168 штук іменних цінних паперів, номінальною вартістю 8 292 грн., були викуплені ним у інших власників іменних цінних паперів за спільні кошти подружжя, а тому враховуючи вищевказані норми закону та встановлені судом фактичні обставини набуття у власність спірного нерухомого майна та іменних цінних паперів, набуте в подальшому нерухоме майно шляхом обміну на іменні цінні папери, з урахуванням кількість належних ОСОБА_2 цінних паперів та придбаних ним у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя.

Посилаються на те, що при цьому, умовами вищевказаного акту визначено, що згідно договору обміну від 31 грудня 2003 року, право власності на передане приміщення переходить до ОСОБА_2 з моменту підписання сторонами даного акту прийому-передачі та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства.

Вказують, що в подальшому, на підставі договору про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого нотаріусом 18 травня 2007 року за реєстровим № 4438, зареєстрованого Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації 22 травня 2007 року та укладеного між ОСОБА_2 , ТОВ фірма «Новоторг», МП підприємством «Виробничо-експериментальна спілка Прут» та ВАТ «Чернівці-Електронсервіс», на підставі статті 364 ЦК України виділено в натурі частку з нерухомого спільного майна, яка належить ОСОБА_2 , а саме 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_4 та припинено спільну часткову власність ОСОБА_2 на 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за цією адресою.

Стверджують, що право власності на вищевказане нежитлове приміщення за ОСОБА_2 було зареєстровано 22 травня 2007 року.

Зазначають, що оскільки спірне нерухоме майно було набуто у власність ОСОБА_2 у період шлюбу, то воно відповідно до норм сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя, а тому при відчуженні даного майна необхідно було отримати письмову згоду ОСОБА_1 , як його співвласника

Тобто, позивачі є співвласниками майна - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв. м. на праві спільної сумісної власності, що підтверджується Постановою Верховного суду України від 07.08.2019 року у справі №725/3829/16-ц.

Вказують, що зазначеною постановою також встановлено, що паспорт ОСОБА_2 містив відмітку про припинення шлюбу з ОСОБА_1 із зазначенням актового запису № 222 від 27 вересня 1998 року Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області. Однак зазначені відомості були внесенні невідомою особою протиправно, про що свідчить факт звернення ОСОБА_2 із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, просили суд визнати спільною частковою власністю (по 1/2 частки кожного) подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв. м

Витребувати у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв. м.

Від представника відповідачів до суду надійшов відзив на позов, у якому позов не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

Представники позивачів та позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, посилались на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, посилався на доводи, викладені у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити з причин безпідставності та необґрунтованості.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що 09 жовтня 1982 року зареєстровано шлюб між позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 /а.с. 19/.

ОСОБА_2 на підставі договору обміну від 31 грудня 2003 року, посвідченого Іщенко А. В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу за реєстровим № 9726, із додатком актом прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року, обміняв належні йому іменні цінні папери в кількості 51 184 штуки, із них 18 016 штук номінальною вартістю 4 504 грн., а 33 168 штук номінальною вартістю 8 292 грн. та набув у власність 1/100 ідеальної частки нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 . /а.с. 16-17/.

Відповідно до акту прийому-передачі нежилого приміщення від 14 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В., зареєстрованого в реєстрі за № 9287, 9288, складеного ОСОБА_2 та ВАТ «Чернівці-Елекстронсервіс» на підставі договору обміну №042049 від 31 грудня 2003 року, ОСОБА_2 передав ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» 51 184 штуки іменних цінних паперів, а ВАТ «Чернівці-Електронсервіс» передало ОСОБА_2 частину нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 65 кв.м. /а.с. 17/.

Обмін відбувся за 51 184 штуки іменних цінних паперів, з яких 18 016 штук були власністю ОСОБА_2 згідно виписки з реєстру власників іменних цінних паперів, а 33 168 штук іменних цінних паперів, номінальною вартістю 8 292 грн., були викуплені ним у інших власників іменних цінних паперів за спільні кошти подружжя, а тому, на думку суду, набуття у власність спірного нерухомого майна та іменних цінних паперів, набуте в подальшому нерухоме майно шляхом обміну на іменні цінні папери, з урахуванням кількість належних ОСОБА_2 цінних паперів та придбаних ним у період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя.

При цьому, умовами вищевказаного акту визначено, що згідно договору обміну від 31 грудня 2003 року, право власності на передане приміщення переходить до ОСОБА_2 з моменту підписання сторонами даного акту прийому-передачі та реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

В подальшому, на підставі договору про виділ у натурі частки нерухомого майна, посвідченого нотаріусом 18 травня 2007 року за реєстровим № 4438, зареєстрованого Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації 22 травня 2007 року та укладеного між ОСОБА_2 , ТОВ фірма «Новоторг», МП підприємством «Виробничо-експериментальна спілка Прут» та ВАТ «Чернівці-Електронсервіс», на підставі статті 364 ЦК України виділено в натурі частку з нерухомого спільного майна, яка належить ОСОБА_2 , а саме 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_4 та припинено спільну часткову власність ОСОБА_2 на 1/100 ідеальних частин нежитлових приміщень, за цією адресою.

Право власності на вищевказане нежитлові приміщення за ОСОБА_6 було зареєстровано 22 травня 2007 року.

Оскільки спірне нерухоме майно було набуто у власність ОСОБА_2 у період шлюбу, то воно відповідно до норм сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

Тобто, позивачі є співвласниками майна - нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв. м. на праві спільної сумісної власності.

Дана обставина встановлена Постановою Верховного суду України від 07.08.2019 року у справі №725/3829/16-ц./а.с. 7-12/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, нежитлове приміщення, яке було придбане за час перебування сторін в шлюбі в інтересах сім`ї, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За загальним правилом їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов, в частині визнання спільною частковою власністю, по 1/2 частки кожного, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв.м., підлягає задоволенню.

Щодо іншої частини позову, а саме: витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв. м., то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Як убачається з копії технічного паспорту нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 та довідки Чернівецького міського комунального БТІ, вказане нежитлове приміщення, під час перебування у власності добросовісного набувача (відповідно до ст.12 ЦК України) ОСОБА_3 , видозмінювалось та було перероблене, а саме: площа та нумерація приміщень змінилась за рахунок внутрішнього перепланування та загальна площа становить 64,40 кв.м. /а.с. 173-181/.

Згідно кошторисної документації, вартість перепланування вищезазначеного нежитлового приміщення становить 421 802 грн. /а.с. 180-181/.

При цьому, характерною ознакою такого способу захисту права власності, як витребування майна з чужого незаконного володіння є те, що він покликаний захистити право власності, а також інше речове право на майновий об`єкт, що є індивідуально визначеним і зберігся в натурі.

Таким чином, об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову.

Такі ж способи захисту застосовуються і до речей, визначених родовими ознаками, оскільки із чужого незаконного володіння може бути витребувана лише індивідуально визначена річ.

При цьому, відповідно до положень ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

За таких обставин, позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу.

Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилась, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень гл. 83 ЦК України.

Враховуючи те, що об`єктом позову про витребування майна із чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову, проте з матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення, перебуваючи у володінні відповідачки ОСОБА_3 видозмінилось та було переробленим таким чином, суд вважає, що позов, в частині витребування у ОСОБА_3 на користь позивачів вищевказаного нежитлового приміщення, задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,12,19,141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 18, 60, 63, 69-72 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 328, 368, 372 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною частковою власністю, по 1/2 частки кожного, подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, загальною площею 65,8 кв.м.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1427, 50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк