Справа № 128/1600/21
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 з викликом заінтересованих осіб Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області помер її батько ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 лютого 2017 року зроблено відповідний актовий запис №20. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2.7545 га, що розташована на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки, площею 0,0497 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 . 16 червня 2004 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав заявниці дочці ОСОБА_1 . Протягом шести місяців після відкриття спадщини заявниця не звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак прийняла її у відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявила про відмову від неї. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 січня 2020 року був встановлений факт, що ОСОБА_2 був рідним батьком ОСОБА_1 , а також був встановлений факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців за заповітом чи спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обов`язкову частку, не має. Батьки заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розлучились ще в червні 1984 року. 21 травня 2021 року в Вінницькій районній державній нотаріальній конторі заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер ;02;005;0154 з цільовим призначенням-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,0497 га, кадастровий номер; ;02;005;0155 з цільовим призначенням- для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку, площею 2,7545 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ;03;003;0010, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 заявниця не в змозі, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище батька вказане ОСОБА_2 , в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння від 24 серпня 1967 року прізвище батька вказане ОСОБА_2 . Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі право власності зареєстровано також за ОСОБА_2 . Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Оскільки заявниця не в змозі отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_2 , заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В зв`язку із викладеним на теперішній час у заявника ОСОБА_1 виникла необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 від 24 серпня 1967 року на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви, якими просять справу слухати в їх відсутність.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Байдак В.П. вимоги заяви підтримують в повному обсязі, просять задовільнити та винести рішення по справі.

Заінтересована особа представник Вороновицької селищної ради в особі заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів Ліщук Тетяни просить справу розглядати у їх відсутність, не заперечують проти задоволення заявлених вимоги заявником. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 лютого 2017 року зроблено відповідний актовий запис №20, даний факт підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2.7545 га, що розташована на території Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки, площею 0,0497 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння (а.с.19).

16 червня 2004 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповідав дочці ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 09 січня 2020 року був встановлений факт, що ОСОБА_2 був рідним батьком ОСОБА_1 , а також був встановлений факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується рішенням Вінницького районного суду від 09 січня 2020 року по справі №128/3026/19 (а.с.20-22).

Батьки заявниці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розлучились ще в червні 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 (а.с.11-12).

21 травня 2021 року в Вінницькій районній державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 0,1500 га, кадастровий номер ;02;005;0154 з цільовим призначенням-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку, площею 0,0497 га, кадастровий номер; ;02;005;0155 з цільовим призначенням- для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку, площею 2,7545 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер ;03;003;0010, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16-18).

Державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 736/02-31 від 21.05.2021 року (а.с.24).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Врахувавши те, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, щодо належності свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 від 24 серпня 1967 року на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його встановлення має юридичне значення для заявника, з метою забезпечення реалізації її прав, які підлягають судовому захисту, суд дійшов висновку, що вимоги заявника є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 11,12, 13,18, 247, 315, 316 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Встановити факт того, що свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння за АДРЕСА_1 від 24 серпня 1967 року на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 06.08.2021.

Учасники провадження:

заявник - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа - Вороновицька селищна рада, адрсеа: сммт. Вороновиця, вул. Козацький шлях,60, Вінницького району Вінницької області.

Суддя І.А. Ганкіна