Справа № 469/449/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2021 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
учасники справи:
представник позивача Кіріченко В.М. - не з"явився,
відповідач ОСОБА_1 - не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
23 травня 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання декілька разів не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України (а.с.82, 86) та шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які повернуто до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.48, 85, 87), відзив на позовну заяву суду не надала.
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК) .
З матеріалів справи судом встановлено, що 28 березня 2008 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15), у якій погодилась з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді та які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.
Отримання відповідачем кредиту та розмір заборгованості відповідача підтверджується підписаною відповідачем Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 березня 2008 року (а.с.15), випискою з особового рахунку (а.с.55-63), довідкою про умови кредитування, відповідно до якої сторонами обумовлено базову відсоткову ставку за кредитом у гривнях 1.9 % на місяць, що складає 22.8% річних.
Оскільки свої договірні зобов`язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 не виконує та відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.12-14) станом на 14 березня 2019 року її заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 3598,14 грн., суд вважає вимогу про стягнення вказаної суми заборгованості на користь позивача обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до заяви про отримання кредитних коштів сторони дійшли згоди, що при порушенні відповідачем строків погашення заборгованості за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник в цьому випадку сплачує банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5,0% від суми позову (3598,14 грн.*5% = 179,91 грн.).
Оскільки відповідачем порушено строки погашення заборгованості, встановлені довідкою про умови кредитування (7% суми заборгованості, але не менше 50 грн. до 25 чиссла місяця, наступного за звітним), тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 250,00 грн. та 5,0% від суми заборгованості, що складає 179,91 грн., всього 250,00 грн.+179,91 грн.= 429,91 грн.
Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України.
Правові наслідки порушення зобов`язання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).
Стаття 547 ЦК України передбачає, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі; Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі №6-2003цс15
При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані до позовної заяви довідка про умови кредитування та Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про отримання кредиту, а також те, що вказані документи на момент укладення сторонами договору взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені.
Надані суду заява та довідка про умови кредитування умов щодо пені не містять; довідкою про умови кредитування передбачено сплата комісії за несвоєчасне погашення заборгованості при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць.
Формули, яка застосовувалась при нарахуванні відповідачеві пені, вказаної у позовній заяві, позивачем не зазначено.
Відомості про те, що відповідачем узгоджено з позивачем підстави та порядок нарахування пені, суду не надані.
Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
А тому суд вважає недоведеними та необгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення пені, що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 14 березня 2019 року у сумі 4028,05 грн., у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 3598,14 грн. та штраф у розмірі 429,91 грн..
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: