Справа № 749/355/21
Номер провадження 2/749/138/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року місто Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді: Кравчук М. В.

за участю секретаря: Павленко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А H О В И В:

20.05.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису № 2304 від 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» боргу в розмірі 17891, 65 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з виконавчого напису від 16.07.2020 р. вбачається, що вимоги ТОВ «Фінпром маркет» задоволено та стягнуто з позивача з період з 20.07.2015 р. по 16.07.2020 р. включно суму в розмірі 15072, 92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 795, 92 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 1972, 91 грн - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 50, 00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 17891, 65 грн.

Позивач вважає, що наданий нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не є правовою підставою для стягнення сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Сам розрахунок лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій.

Таким чином, розрахунок заборгованості (відповідна довідка), підготовлений працівниками відповідача, не може бути доказом безспірності грошових вимог.

Позивач не отримувала письмової вимоги (повідомлення) від відповідача про усунення порушень за кредитним договором, отже була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що також не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

В момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, тому не існувало законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 24.05.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого засідання призначено на 22.06.2021 р. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 2304 від 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» боргу в розмірі 17891, 65 гривень; від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» - копії документів, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу для вчинення виконавчого напису № 2304 від 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» боргу в розмірі 17891, 65 гривень. Проведення підготовчого засідання призначено на 22.06.2021 р.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22.06.2021 р. повторно витребувано від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» копії документів, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу для вчинення виконавчого напису № 2304 від 16 липня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» боргу в розмірі 17891, 65 гривень. Витребувано від Сновського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) копії матеріалів виконавчого провадження № 65139619. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 21.07.2021 р.

Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 21.07.2021 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 16.08.2021 р.

Позивач, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2014 р. між ПАТ «Платинум Банк» та позивачем було укладено кредитний договір з можливістю перенесення платежу (рахунок) № 2272/3007DCLRKTP (Оптимальний з перенесенням платежу). Даний договір укладено у письмовій формі та підписано сторонами, договір нотаріально не посвідчений (а. с. 36-37, 51-52).

В матеріалах справи наявна копія повідомлення про відступлення права грошової вимоги № 102271 від 10.07.2020 р., адресованого позивачу, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПАБ» набуло права вимоги за кредитним договором № 2272/3007DCLRKTP на підставі договору факторингу № 20150721-Г від 21 липня 2015 року, в подальшому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 р., а відповідач набув права вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 р. (а. с. 53, зворот).

Як вбачається із копії договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 р., 09.07.2020 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» та відповідачем було укладено договір факторингу № 20/ФК (а. с. 55-59). В додатку № 1 до договору факторингу № 20/ФК від 09.07.2020 р. під номером 36503 значиться позивач та зазначено номер кредитного договору 2272/3007DCLRKTP (а. с. 60-61).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3425-XII (далі - Закон № 3425) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

У відповідності до ст. 39 Закону № 3425 порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України.

За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону № 3425 вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія.

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону № 3425 та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Так згідно ст. 87 Закону 3425 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Відповідно до ст. 88 Закону 3425 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Як вбачається зі змісту п. 1 Переліку (в редакції до 26.11.2014 р.), документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, виходячи зі змісту вказаного розділу, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрала законної сили 22.02.2017 р., постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року в справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався.

Також, суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону № 3425). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону № 3425 у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, а також Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року по справі № 916/3006/17.

Суд зазначає, що нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише стягувачем, тому не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ «Фінпром маркет».

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати позивачем на оплату судового збору в загальному розмірі 1362, 00 грн (908, 00 грн (за подання позовної заяви) + 454, 00 грн (за подання заявив про вжиття заходів забезпечення позову)) відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 16 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований за № 2304, за заявою стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 17891, 65 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (, адреса місцезнаходження: 08200, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Михайла Стельмаха, будинок 9А, офіс 204) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1362, 00 гривень (одна тисяча триста шістдесят дві гривні 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук