Справа № 450/2247/20 Провадження № 2/450/43/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області, Слідчого управління Головного управління Національного поліції у Львівській області про зняття арешту з нерухомого майна, відкласти на 14год. 00 хв. 24.11.2020 року, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати повністю арешт всього нерухомого майна власника ОСОБА_1 , який зареєстровано 29 вересня 2009 року реєстратором Львівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження 9099394, на підставі розслідування кримінальної справи 141-2596, 17.3.2009 року, заявник: СУ ГУМВС України у Львівській області, обтяжувач: Головне управління МВС України у Львівській області.

Свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи № 141-2596 від 17.03.2009р. ст. слідчим в ОВС СУ ГУМВС у Львівській області було накладено арешт на все належне позивачці нерухоме майно, яке, зокрема, складалось з частини буд. АДРЕСА_1 , де вона проживає, реєстраційний номер обтяження - 9099394. Розслідування по даній кримінальній справі, де ОСОБА_1 була свідком, - закінчено, Галицьким районним судом постановлено вирок, який вступив в законну силу. Однак одночасно з ухваленням судового рішення суд не вирішив питання про скасування арешту майна. У відповіді слідчого управління Головного управління національної поліції у Львівській області від 10 жовтня 2018 року вих. № 0-64/16/04-17 вказано, що у органу досудового слідства немає заперечень щодо можливості зняття накладеного раніше арешту на моє майно. Оскільки в застосуванні цього заходу відпала потреба, арешт майна накладений слідчим порушує право власності позивача та його слід скасувати.

28.07.2020 року провадження у справі відкрито.

Ухвалою суду від 29.10.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Слідче управління Головного управління Національного поліції у Львівській області.

26.01.2020 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивачка не з`явилася.

Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, подав на адресу суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Представник відповідача Слідчого управління Головного управління Національного поліції у Львівській області в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву та заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

29.09.2009 року за реєстраційним номером обтяження 9099394 Першою Львівською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи № 141-2596 від 17.03.2009р., який накладено ст. слідчим в ОВС СУ ГУМВС у Львівській області Гелецьким В. І.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 13, 41 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно пбзбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути: припинення дії, яка порушує право.

З копії відповіді на звернення ОСОБА_1 слідчого управління Головного управління національної поліції у Львівській області від 10 жовтня 2018 року вих. № 0-64/16/04-17 вбачається, що у органу досудового слідства немає заперечень щодо можливості зняття накладеного раніше арешту на майно свідка ОСОБА_1 у кримінальній справі № 141-2596 від 17.03.2009 року.

Таким чином, накладений у ході розслідування кримінальної справи № 141-2596 від 17.03.2009 року арешт та усе майно свідка ОСОБА_1 на момент розгляду справи судом не знайшов свого правового підтвердження та обґрунтування та являються таким, що порушує право позивача на реалізацію майнових прав.

За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні».

Відповідно до ст. 316, 317, 321 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Разом з цим, відповідно до вимог ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність накладеного обтяження на належне позивачеві майно, що порушує її права, оскільки вона не в змозі належним чином розпорядитись своєю власністю, що дає підстави для захисту її прав шляхом задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст.316, 317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3,4 12, 13, 76, 81, 82, 89, 137, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати арешт всього нерухомого майна власника ОСОБА_1 , який зареєстровано 29 вересня 2009 року реєстратором Першої Львівської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження 9099394, на підставі розслідування кримінальної справи 141-2596 від 17.03.2009 року; заявник: СУ ГУМВС України у Львівський області; обтяжувач: Головне управління МВС України у Львівській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.ст. 284, 288 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.04.2021 року.

СуддяІ. І. Мельничук