ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №592/4266/21

Номер провадження 22-ц/816/1282/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.

у присутності :

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Качан Наталії Федорівни,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана її представником адвокатом Качан Наталією Федорівною,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2021 року, ухваленого у складі судді Князєва В.Б. у м. Суми, повний текст якого складено 22 червня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення безпідставно списаних коштів, стягнення моральної шкоди, визнання припиненими правовідносини за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Качан Н.Ф., звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») безпідставно списані кошти в сумі 139598 грн 33 коп., 10000 грн 00 коп. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду та визнати зобов`язання ОСОБА_1 щодо погашення кредитних коштів за анкетою-заявою від 04 листопада 2010 року по платіжній картці № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), належної АТ КБ «ПриватБанк» припиненими.

Свої вимоги мотивувала тим, що 04 листопада 2010 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої отримала кредитну карту «Універсальна». Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року, у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 47335 грн 04 коп. було відмовлено. Судовим рішення було встановлено, що банк безпідставно по кредитній карті ОСОБА_1 щомісячно проводив погашення відсотків за рахунок кредиту, які додавалися до тіла кредиту.

Вважає, що банком з карткового рахунку ОСОБА_1 безпідставно були списані кошти в сумі 139598 грн 33 коп., що є різницею між сумою надходжень 250242 грн 16 коп. та сумою витрат - 110643 грн 83 коп., які в подальшому не були перераховані на рахунок клієнта, що і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, зазначає, що незважаючи на виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за анкетою-заявою від 04 листопада 2020 року та повернення в повному обсязі отриманих кредитних коштів, на даний час на банківській картці обліковується заборгованість. Тому, на переконання позивача, є підстави для визнання зобов`язань щодо погашення кредитних коштів припиненими.

Вказаними неправомірними діями відповідача, які виразилися в безпідставному списанні з рахунку грошових коштів, ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 10000 грн 00 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, представник ОСОБА_1 адвокат Качан Н.Ф. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року встановлено, що при підписанні анкети-заяви не було обумовлено ціну договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки. Проте, банком здійснювалося нарахування та безпідставне списання цих сум.

Зазначає, що несанкціоноване та безпідставне списання коштів з банківського рахунку у заявленому розмірі підтверджується випискою по рахунку коштів та зведеному розрахунку руху коштів.

Також вказує на те, що відповідач не спростував на доказах доводів позивача про виконання нею зобов`язань за анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04 листопада 2010 року.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Качан Н.Ф., яка підтримала доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 листопада 2010 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 15).

Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 04 листопада 2010 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 , станом на 31 червня 2015 року банком нарахована заборгованість на суму 47335 грн 04 коп. (а.с. 16-21).

З виписки по картці/рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору за період з 01 січня 2012 року по 01 січня 2021 року здійснено витрат на загальну суму 283941 грн 43 коп., надійшло 250242 грн 16 коп., сума комісії 4799 грн 83 коп., баланс на кінець періоду становить -33699 грн 27 коп. (а.с. 22-54).

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 04 листопада 2010 року у розмірі 47335 грн 04 коп. станом на 09 вересня 2020 року залишено без задоволення (а.с.8-11). Судом було встановлено, що з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» щомісячно проводилося погашення відсотків за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту, загальна сума погашення відсотків за рахунок кредиту становить 91716 грн 60 коп. (четверта колонка розрахунку заборгованості), прострочене тіло кредиту становить 47335 грн 04 коп. Врахувавши різницю між сумою погашених за рахунок відсотків кредиту і простроченим тілом кредиту, суд дійшов висновку, що саном на 09 вересня 2020 року заборгованість відповідача перед банком за простроченим тілом кредиту відсутня, оскільки сума погашення відсотків перевищує суму простроченого тіла кредиту (47335 грн 04 коп. 91716 грн 60 коп. = - 44381 грн 56 коп.).

Постановою Сумського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року залишено без зміни (а.с. 13-14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце саме договірне списання коштів, а наявність відповідного судового рішення про списання цих коштів або про їх стягнення з боржника на користь кредитора не передбачено.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» у цьому Законі наведені нижче терміни та поняття вживаються в такому значенні списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція від 21 січня 2004 року) визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема: умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання; номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання; назву отримувача; номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника; перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.4 Інструкції від 21 січня 2004 року).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції від 21 січня 2004 року).

За змістом статті 1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції не були взяті до уваги встановлені рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року обставини, які у відповідності до положень ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Зокрема, при вирішенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 04 листопада 2010 року у розмірі 47335 грн 04 коп., станом на 09 вересня 2020 року, судом було встановлено, що позивач не довів, що саме надані умови та правила надання банківських послуг є складовою кредитного договору і що саме ці умови та правила мала ОСОБА_1 на увазі підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За умовами договору ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути фактично отриману суму кредитних коштів.

Також судом було встановлено, що в період з 04 листопада 2010 рок по 09 вересня 2020 року мало місце списання відсотків за користування кредитними коштами, незважаючи на відсутність погодження між сторонами про їх нарахування.

Колегія суддів не може погодитися із вказаним позивачем розміром безпідставно списаних банком з її карткового рахунку коштів, що за її ствердженнями становить 139 598 грн 33 коп. ( різниця між сумою надходжень 250242 грн 16 коп. та сумою витрат кредитних коштів 110643 грн 83 коп.).

З наданого позивачем зведеного розрахунку щодо руху коштів по платіжній картці №357854 вбачається, до загальної суми внесених коштів на картковий рахунок були віднесені суми автоматично погашеного банком боргу на загальну суму 90735 грн 38 коп., які не вносилися нею особисто.

Крім того, позивачем до суми списаних банком коштів були включені витрати, які зазначені у виписці по її рахунку, як покупки, здійснені з 06 квітня 2013 року по 18 жовтня 2017 року на загальну суму 47246 грн 28 коп. Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що нею не здійснювалися витрати по кредитному рахунку на вказану суму.

Разом з тим, рішенням Ковпаківського районного суду м. Сум від 09 грудня 2020 року було встановлено, що сума погашених ОСОБА_1 відсотків перевищує суму простроченого тіла кредиту на суму 44381 грн 56 коп. Вказане рішення набрало законної сили, та не оспорювалося ОСОБА_1 в цій частині в апеляційному порядку.

Таким чином, враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору не було узгоджено нарахування відсотків за користування кредитними коштами та їх розмір, а банком безпідставно було списано з кредитного рахунку, відкритого на ім`я позивача належних їй грошових коштів на загальну суму 44381 грн 56 коп., тому, колегія судів дійшла до висновку про їх стягнення з відповідача на користь позивача.

В той же час, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання зобов`язання позивача щодо погашення кредитних коштів за анкетою заявою від 04 листопада 2010 року припиненими, з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст.ст. 589, 590 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У супереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що , починаючи з 09 вересня 2020 року, ОСОБА_1 не користувалася кредитної карткою та не має на даний час невиконаних зобов`язань перед банком, позивачем надано не було.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2020 року встановлено відсутність заборгованості ОСОБА_1 станом на 09 вересня 2020 року за договором від 04 листопада 2010 року.

У виписці по картці/рахунку міститься інформація про рух коштів в період з 01 січня 2012 року по 29 лютого 2021 року, що також не беззаперечно не підтверджує те, що ОСОБА_1 не користувалася кредитними коштами, які розміщені на картковому рахунку з 01 березня 2021 року та станом на час звернення до суду боргове зобов`язання відсутнє.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дії відповідача, пов`язані з неправомірним списанням коштів з рахунку позивача призвели до того, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості у повній мірі задовольнити свої життєві потреби, оскільки, будучи власником коштів, внаслідок дій відповідача, вона не змогла використати їх у своїх цілях.

Виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, конкретних обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача належить стягнути 1500 грн 00 коп. в рахунок в рахунок відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди.

Отже, виходячи з викладеного, на підставі п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 44381 грн 56 коп. безпідставно списаних коштів та 1500 грн 00 коп. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а позов та вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави підлягає стягненню, пропорційно до задоволених позовних вимог, судовий збір в сумі 908 грн 00 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1362 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Також, за відсутності клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до положень ст.137 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, яка була їй надана адвокатом Качан Н.Ф. на підставі договору від 06 квітня 2021 року за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 2000 грн 00 коп. та від 19 липня 2021 року за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1000 грн 00 коп. (а.с. 59, 78).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана її представником адвокатом Качан Наталією Федорівною, задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 44381 гривню 56 копійок безпідставно списаних коштів, 1500 гривень 00 копійок в якості відшкодування спричиненої моральної шкоди та 2000 гривень 00 копійки понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 908 гривень 00 копійки судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 1362 гривні 00 копійки судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Повне судове рішення виготовлене 12 серпня 2021 року .

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук