Ухвала

11 серпня 2021 року

місто Київ

справа № 712/7089/19

провадження № 61-11735ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Перша черкаська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 червня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, не погоджуючись із ухваленими у справі судовими рішеннями, просить визнати недійсним висновок судово-психіатричної експертизи від 07 грудня 2020 року; визнати чинними результати дослідження нейрохірургічного відділення, які базуються на підставі діагностичного дослідження; визнати чинним заповіт від 03 жовтня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Перша черкаська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, не прийнято до розгляду та повернуто заявнику.

ОСОБА_1 11 липня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання: з метою подання виправленої редакції касаційної скарги із наведенням уточнених підстав оскарження судових рішень, зазначення правильної назви суду касаційної інстанції, а також зазначення дати ухвалення рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які оскаржуються заявником.

Від заявника у серпні 2021 року засобами поштового надійшло звернення, адресоване Верховному Суд України, у якому ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 травня 2021 року.

Верховний Суд констатує, що зазначене звернення не відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним щодо касаційної скарги у статті 392 ЦПК України, зокрема всупереч пункту 3 частини другої наведеної статті не зазначено інших учасників справи.

На порушення вимог частини першої статті 388 ЦПК України заявником помилково визначено назву суду касаційної інстанції - Верховний Суд України.

Залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд визнав обов`язок заявника подати виправлену касаційну скаргу, яка за формою та змістом повинна була відповідати саме такій формі процесуального звернення до суду, у якій потрібно було зазначити всіх учасники справи.

Зазначене заявником не виконано.

Також Верховний Суд визнав за потрібне навести у виправленій редакції касаційної скарги дати ухвалення рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які оскаржуються заявником. Усуваючи недоліки касаційної скарги, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, втім, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про ухвалення Черкаським апеляційним судом судових рішень 11 травня 2021 року.

Отже, зазначене свідчить, що всупереч пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України ОСОБА_1 не зазначила судові рішення, що оскаржуються нею.

За відсутності належно викладеної процесуальної вимоги заявника, визначених меж касаційного оскарження наведені недоліки унеможливлюють вирішення Верховним Судом питання відкриття касаційного провадження.

Додатково Верховним Судом враховано, що ОСОБА_1 , уточнюючи підстави касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, посилається на підпункт 1.1, 1.3 статті 411 ЦПК України, що суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, тобто судом зроблено висновок на підставі «особистих доказів».

Верховний Суд констатує, що наведений довід не відповідає жодному пункту частини першої та/або частини третьої статті 411 ЦПК України, крім пункту першого частини третьої наведеної статті, який не може бути самостійною підставою касаційного оскарження без наведення підстав, визначених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

ОСОБА_1 не зазначає, на яких саме недопустимих доказів суд встановив обставини, що мають суттєве значення для розгляду справи, заявник не обґрунтовує зазначений довід посиланням на певні письмові докази, на підставі яких суд встановив ті чи інші обставини.

Також заявник, усуваючи недоліки касаційної скарги наводить доводи незгоди із висновком судово-психіатричної експертизи, призначеної судом першої інстанції. Втім, з метою викладу зазначеного доводу відповідно до вимог пункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України ОСОБА_1 не наводить переконливі доводи, що отриманий судом висновок судово-психіатричної експертизи, який складено на виконання рішення суду (ухвали) першої інстанції, є недопустимими доказом в розумінні частини першої статті 78 ЦПК України.

Інших підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які мають відповідати вимогам частини другої статті 389 ЦПК України заявником не наведено.

Викладене свідчить, що станом на 06 серпня 2021 року вимоги ухвали Верховного Суду від 16 липня 2021 року ОСОБА_1 не усунуто належним чином та з відповідною повнотою. Підстави для продовження строку усунення недоліків відсутні, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Викладені обставини унеможливлюють відкриття касаційного провадження за згаданою касаційною скаргою та зумовлюють такі процесуальні наслідки як повернення касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, недоліки касаційної скарги не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 13 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Перша черкаська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний