Суддя Шевченко С. В.
Справа № 639/276/21
Провадження № 2/644/1446/21
10 серпня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря Коломієць О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача подав до суду вказаний вище позов.
Учасники судового розгляду до суду не з`явилися.
Представник позивача надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи у відсутність відповідача.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. На момент розгляду справи суду не було надано відповідачем жодних відомостей щодо зміни його місця проживання/перебування.
Приймаючи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також враховуючи, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, суд вважає за доцільне проводити розгляд справи за відсутності відповідача.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації №R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак він не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, таким чином, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 16.01.2015 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №92.00.015348 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування міжнародних платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії.
26.01.2017 року між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду №2 до договору якою було викладено договір №92.00.015348 в новій редакції.
Відповідно до п. 1.1 Додаткової угоди від 26.01.2017 р., позивач відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , в гривні, на підставі отриманої від відповідача заяви-анкети встановленого зразка, видає платіжну картку міжнародної платіжної системи, здійснює обслуговування картрахунку та надає кредитні кошти (встановлює ліміт овердрафту/ кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених договором.
Відповідно до п. 1.2. додаткової угоди від 26.01.2017 р., банк зобов`язується приймати та зараховувати на картрахунок, відкритий відповідачу, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження відповідача про перерахування і видачу відповідних сум з картрахунку та проведення інших операцій за цим рахунком відповідно до законодавства України.
Пунктом 1.3 додаткової угоди від 26.01.2017 р. встановлено, що картка використовується відповідачем для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших банківських операцій передбачених чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності.
Згідно з п. 4.1. додаткової угоди від 26.01.2017 р., своїм підписом відповідач підтверджує, що один оригінал цього договору із додатками, картка та ПІН-код до неї, витяг з правил користування платіжною карткою. Тарифи, ним отримані, з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з сукупною вартістю кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням овердрафту/кредитної лінії та реальною річною процентною ставкою, а також графіком платежів у письмовій формі ознайомлений.
Згідно з п. 4.13. додаткової угоди від 26.01.2017 р., сторони погоджують та своїм підписом відповідач підтверджує наступне: договір з усіма додатками та правила, у сукупності для сторін складають один єдиний договір, у зв`язку з чим істотні умови, які є обов`язковими для договору відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у тексті договору чи додатках до нього, так і у правилах.
Відповідно до п.п.2.3., 2.4. додаткової угоди від 26.01.2017 р., відповідач на власний розсуд вирішує питання стосовно використання ліміту овердрафту/кредитної лінії. Сплата процентів, комісій та додаткових витрат передбачених умовами договору здійснюється у разі користування лімітом овердрафту/кредитної лінії.
Пунктами 2.6. та 2.7. додаткової угоди від 26.01.2017 р. передбачено, що при використанні ліміту овердрафту/кредитної лінії сплата процентів за користування кредитними коштами та комісій здійснюється відповідачем не пізніше передостаннього робочого дня кожного місяця, наступного за звітним, та у день повернення овердрафту/кредитної лінії за розрахунковий період, який починається з останнього робочого дня місяця, що передує поточному і закінчується передостаннім робочим днем поточного місяця. При використанні ліміту кредитної лінії відповідач щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, забезпечує надходження коштів на картрахунок в розмірі мінімального обов`язкового платежу, розмір якого визначений тарифами банку.
Згідно з п. 4.5. додаткової угоди від 26.01.2017 р., банк нараховує проценти на залишок коштів на картрахунку та у разі виникнення заборгованості на суму використаного ліміту овердрафту/кредитної лінії або на суму несанкціонованого овердрафту згідно з тарифами банку.
Відтак, загальна сума заборгованості відповідача за договором N92.00.015348 від 16.06.2015 р. та за додатковою угодою №2 від 26.01.2017 р. становить 45 743,22 грн. та складається з наступного: суми заборгованості за овердрафтом у розмірі 17 901 грн., суми нарахованих та несплачених процентів за період від 31.08.2017 р. по 06.01.2021 р. включно в розмірі 27 842,22 грн.
Банк зобов`язання за договором кредиту та додатковою угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві доступ до кредитних коштів. Отримавши в користування кредитні кошти, ОСОБА_1 свої зобов`язання з погашення кредиту та відсотків за його використання належним чином не виконував.
Вказані обставини встановлені судом на підставі наданої позивачем копії анкети позивальника фізичної особи (на ліміт овердрафту), підписаної 28.09.2016 року ОСОБА_1 з якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я кредит.
Аргументи позивача, викладені на обґрунтування наявності підстав для задоволення позову, підтверджуються наданими суду копіями додаткової угоди укладеної 26.01.2017 року, анкети позичальника фізичної особи (на ліміт овердрафту ) підписаної 28.09.2018 року ОСОБА_1 , що свідчить про волевиявлення відповідача на отримання кредитних коштів, та наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором №92.00.015348 від 16.06.2015 р. та додатковими угодами до договору, який підтверджує, як отримання, використання відповідачем кредитних коштів, так і наявність заборгованості з погашення кредиту та відсотків за його використання.
Згідно з положеннями ст.525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов`язань не допускаються.
Таким чином, суд доходить висновку, що встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачем прав позивача на належне виконання боржником своїх зобов`язань.
Для захисту порушеного права позивача суд застосовує наступні норми права.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ч.1 ЦК України).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Однією із підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з 4.2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою.
Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості перед позивачем та її розмір.
Приймаючи до уваги, що відповідач, будучи зобов`язаним належним чином виконувати умови кредитного договору та додаткової угоди, в односторонньому порядку припинив виконувати взяті на себе зобов`язання, не погашає заборгованість добровільно, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 546, 549, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором N92.00.015348 від 16.06.2015 р. та додатковою угодою №2 від 26.01.2017 року , яка станом на 11.01.2021 року в загальному у розмірі становить 45 743 грн. 22 коп. та складається з наступного: суми заборгованості за овердрафтом у розмірі 17 901 грн. і суми нарахованих та несплачених процентів за період від 31.08.2017 р. по 06.01.2021 р. включно в розмірі 27 842 грн. 22 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення складено 10.08.2021 р.

Позивач: Акціонерне Товариство «МЕГАБАНК», місце знаходження: вул. Алчевських, буд.30, м.Харків,61002, , МФО №351629, рах.для зарахування коштів№ НОМЕР_3 .003739602 в АТ «Мегабанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя С.В.Шевченко