Справа № 355/13/20
Провадження № 2-о/355/1/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленка К.В.
з участю секретаря Котенко Л.О.
заявника ОСОБА_1
представника заявника ОСОБА_2
представників зацікавленої особи Семененка О.М., Вакуленка М.Ю.
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Центральне міжрегіональне Управління Державної міграційної служби в м. Києві та області про встановлення факту, що має юридичне значення,-
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 08.01.2020 року звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він , постійно проживав на території України на момент набрання вироком суду законної сили 19.07.1989 року по теперішній час, а також постійно проживав на території України за станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.
Заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлену вимогу підтримали та просили задовольнити.
Представники заінтересованої особи Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та області Семененко О.М., ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти заявленої вимоги заперечили, та підтримали доводи висловлені в письмових поясненнях наданих суду.
Заслухавши заявника, його представника, представників заінтересованої особи, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Заявник ОСОБА_1 бажає отримати паспорт громадянина України, а тому звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України на момент набрання вироком суду законної сили 19.07.1989 року по теперішній час, а також постійно проживав на території України за станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Прохладний, РРФСР.
В дитинстві разом з батьками заявник переїхав до с. Гоголів, Броварського району Київської обл., де проживав та був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 з 08.05.1970 р. по 14.07.1981 р. та з 08.07.1981 р. по 17.10.1986 року. Радянський паспорт отримував у м. Бровари 23.07.1981 р. ((копія довідки Гоголівської сільської ради а.с.15 ).
З 15.06.1984 року по 20.08.1984 проходив військову службу у радянській армії, військовий квиток був виданий Броварським об`єднаним міським військовим комісаріатом (відмітка про це є у трудовій книжці, а.с.8-12), військовий квиток був втрачений.
З 02.10.1984 р. по 08.10.1986 р. працював на Броварському виробничому меблевому об`єднанні «Бровары Мебель».
З 02.03.1987 р. по 01.04.1988 р. працював на Першотравневій птахофабриці у Криму.
З 21.04.1988 р. по 24.11.1988 р. працював у радгоспі «Світ» у Калинінській обл., РРФСР.
З 09.12.1988 р. по 19.07.1989 р. працював у Відкритому акціонерному товаристві «Мостобуд Україна» у м. Київ.
З ВАТ «Мостобуд Україна» заявник був звільнений у зв`язку з набранням вироком суду законної сили .
Тож, 19.07.1989 року вироком народного суду м. Бровари Київської області ОСОБА_1 , був засуджений та з 19.07.1989 року по 16.07.1994 року відбував покарання у Шепетівській виправній колонії №98.(довідка №5/4301 а.с.18, виписка з вироку по справі 1-93/1989 року від 19.06.1989 року а.с.87)
З моменту мого звільнення 16.07.1994 р. і по даний час ОСОБА_1 проживає та офіційно працює на території України.
23.04.1997 року заявником був укладений шлюб із ОСОБА_4 , що був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї (а.с.14).
З 1995 року та по даний час заявник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає на території України за адресою: АДРЕСА_2 .(довідка № 236 від 22.10.2018 року а.с.20, копія паспорту громадянина СРСР НОМЕР_1 а.с.157-158).
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучі допитаними судом, кожна окремо пояснили суду, що вони знають ОСОБА_1 з 1995 року, в той час він проживав на території України, свідок ОСОБА_6 23.04.1997 року уклала з заявником шлюб та до теперішнього часу проживають разом.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є сином заявника та народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Реалізація права заявника отримати громадянство України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року , який має юридичне значення.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.
Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
На підставі п.п. 7-9 Порядку встановити належність до громадянства України може особа, яка перебувала у громадянстві колишнього СРСР та не мала прописки, але фактично постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні належними та допустимими доказами заявник підтвердив факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13.11.1991 року.
Заявнику ОСОБА_1 встановлення факту про його постійне проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, необхідне для реалізації належних прав як громадянина України в майбутньому, тому враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись 4, 10-13, 57, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, положеннями Закону України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, суд ,-
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 заінтересована особа Центральне міжрегіональне Управління Державної міграційної служби в м. Києві та області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити в повному обсязі.
Встановити факт, що має юридичне значення встановити особу заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження м. Прохладний, Російська Федерація..
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території УРСР, на момент набрання законної сили вироком народного суду м. Бровари від 19.07.1989 р., за яким ОСОБА_1 було засуджено за ч. З ст. 17-117 КК України (в ред. 1960 року) до 5 років ВТК посиленого режиму (початок строку 19.07.1989р., кінець строку 16.07.1994р.), а також факт постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області.
Повний текст рішення виготовлено 05.04.2021 року

Суддя Баришівського
районного суду К. В. Коваленко