Провадження № 2-о/756/735/21
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

06 серпня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до змісту заявлених вимог, заявник ОСОБА_1 просить суд «встановити факт перебування заявника на утриманні померлого ОСОБА_2 та встановити факт реєстрації місця проживання з померлим ОСОБА_2 ».

Вивчивши матеріали заяви і додані до неї документи на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі N 161/853/19.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 137 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 274 ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту (відділ соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; нотаріальну контору, інших спадкоємців - у справах про встановлення факту прийняття спадщини, органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва, тощо).

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 36 Закону (тобто наявність однієї з умов - досягнення пенсійного віку чи наявність інвалідності є обов`язковою), якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У пункті 2.11 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1 у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року N 13-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за N 1566/11846, визначено вимоги до документу який засвідчує факт перебування на утриманні.

Так, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Та лише у разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

До матеріалів справи заявником не долучено документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи на підтвердження факту проживання за однією адресою.

Так, заявник вказує в якості заінтересованої особи у справі Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Проте ОСОБА_1 жодним чином не обгрунтовує необхідність залучення до участі у розгляді справи Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, яким саме чином встановлення юридичного факту у частині саме, реєстрації місця проживання разом з годувальником за однією адресою, вплине на права, обов`язки чи законні інтереси Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

Таким чином, ОСОБА_1 слід визначитись з колом заінтересованих осіб у справі у частині встановлення юридичного факту реєстрації місця проживання разом з годувальником за однією адресою

Звернення до суду можливе лише у випадках неможливості вирішити питання в позасудовому порядку.

Заявником не надано доказів, що вона зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та їй було письмово відмовлено щодо підтвердження факту перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, до заяви не долучено документи, які мали підтвердити правовий статус житла - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для доведення обставин проживання подружжя саме за цієї адресою та її належності одному із подружжя та/або іншим особам.

З урахуванням викладеного, на виконання ухвали суду заявник має долучити вищеперелічені документи, які мають бути оформлені з дотриманням вимог статті 95 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху, заявнику необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків заяви надати в письмовому вигляді заяву в новій редакції, з урахуванням наведених в ухвалі суду недоліків щодо її змісту, до виправленої заяви необхідно додати її копії для вручення заінтересованим особам.

Керуючись статями 2, 4, 5, 10, 175, 177, 185, 293, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху та надати заявнику строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя М.М. Ткач