Справа № 450/3187/20 Провадження № 2/450/590/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області

про (предмет позову) з урахуванням уточнень: визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення»; скасувати держану реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:000:0297, площею 0,1200 га, реєстраційний номер 346236, зареєстровану за ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42200120 від 24.07.2020 року, 12:05:13.

суд постановив

позиція позивача (підстава позову): позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, орієнтованим розміром 0,1200 га із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва. 02.07.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було затверджено документацію із землеустрою та надано земельну ділянку у власність без зміни цільового призначення. Земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0297, площею 0,1200 га, що знаходиться на праві власності позивача повністю знаходиться у охоронній зоні магістрального нафтопродуктопроводу ТОВ «Прикарпатзахідтранс». Відповідно до вимог чинного законодавства на даній ділянці заборонено будувати огорожі, дачні будинки і т.д., що повністю унеможливлює її використання за призначенням. З метою отримання у власність іншої ділянки з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, позивач змушений звертатись до суду із позовом про скасування державної реєстрації права власності належної йому земельної ділянки.

Позиція відповідача: у судове засідання представник не з`явився.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області: у судове засідання представник не з`явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 24.09.2020 року відкрито провадження у цій справі; 24.11.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про долучення документів; 24.11.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залучення третіх осіб; 24.11.2020 заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог (в порядку ст. 43 ЦПК України); 03.02.2021 року заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи; 26.05.2021 року заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про розгляд справи у відсутності позивача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.01.2017 року № 13-503/16-17-СГ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою», позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, орієнтованим розміром 0,1200 га із цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

ДП «Львівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру було розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для індивідуального садівництва на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Як вбачається з Переліку обмежень у використанні земельної ділянки та наявні земельні сервітути від 14.07.2017 року № 172, що є складовою частиною Проекту землеустрою, на момент виготовлення такого були відсутні будь-які обмеження у використанні земельної ділянки, що передавалась позивачу.

У Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 23.02.2018 року № 871/82-18, що є складовою частиною Проекту землеустрою, також зазначено про відсутність будь-яких обмежень у використанні земельної ділянки.

В пояснювальній записці Проекту землеустрою вказано, що для проведення робіт із виготовлення проекту землеустрою, використано викопіювання з проекту роздержавлення та приватизації земель Звенигородської сільської ради, на якому вказано місце знаходження земельної ділянки. Місцеположення кутів повороту меж ділянки обстежено і встановлено в натурі по фактичному стану в присутності представника землекористувача, представника Звенигородської сільської ради та узгоджено з представниками суміжних землекористувачів.

Як вбачається з Акту про встановлення границь в натурі, що також є у складі Проекту землеустрою, так складений та підписаний позивачем, сільським головою Звенигородської сільської ради, землевпорядником Звенигородської сільської ради та суміжним землекористувачем.

Відповідно до Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1200 га, в тому числі пасовища площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:0297) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для індивідуального садівництва, розташовану на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району.

На підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжено, індексний № 42200120 від 24.07.2018 року).

Відповідно до положень статті 10, ч. 8 статті 16, ч. 18 статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» (в ред. від 04.06.2017) з моменту державної реєстрації, незалежно від її подальшого скасування, земельна ділянка є об`єктом Державного земельного кадастру, а всі відомості про неї та її кадастровий номер зберігаються у Державному земельному кадастрі постійно.

Положеннями ч. 1 ст. 24 цього Закону № 3613-УІ визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Підстави для скасування державної реєстрації визначені в ч. 10 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр».

Відповідно до ч. 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пункту 114 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Ведення Поземельної книги врегульовано положеннями ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру (№ 1051).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки (ч.2 та ч. 4 ст.25 Закону України «Про державний земельний кадастр»).

Відповідно до п. 60 Порядку № 1051 (в ред. від 09.12.2017) запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду.

Положеннями п.61 цього Порядку № 1051 передбачено, що скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги, які засвідчуються: в електронній (цифровій) формі - кваліфікованим електронним підписом Державного кадастрового реєстратора; у паперовій формі - підписом Державного кадастрового реєстратора та скріплюються його печаткою.

Згідно пункту 62 Порядку № 1051 Державний кадастровий реєстратор письмово повідомляє протягом трьох робочих днів особу, на яку зареєстрована земельна ділянка, про скасування (поновлення) запису за формою згідно з додатком 10.

Як вбачається, із повідомлення товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» від 13.04.2020 року № 550/08 про охоронну зону магістрального трубопроводу ТОВ «Прикарпатзахідтранс» земельна ділянка кадастровий номер :06:000:0297, що перебуває у власності позивача, знаходиться в охоронній зоні продуктопроводу ТзОВ «Прикарпатзахідтранс».

Відповідно до Висновку № 010/20 від 07.05.2020 року земельно-технічної експертизи складеної ТзОВ «Гал-Світ»: земельна ділянка кадастровий номер :06:000:0297 (Львівська обл., Пустомитівський район, Звенигородська сільська рада), що належить на праві власності ОСОБА_1 , знаходиться в охоронній зоні магістрального нафтопродуктопроводу ТзОВ «Прикарпатзахідтранс»; відстань від незавершеного будівництва (фундаменти) на земельній ділянці кадастровий номер :06:000:0297 до магістрального нафтопродуктопроводу ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» становить 63,5 м; будівництво на земельній ділянці кадастровий номер :06:000:0297, що знаходиться в охоронній зоні магістрального нафтопродуктопроводу ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» не відповідає вимогам ДБН України.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», на використання власником або користувачем земельної ділянки чи її частини в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються обмеження в обсязі, передбаченому цим Законом. Обмеження на використання земельних ділянок у межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів встановлюються і діють з дня введення відповідного об`єкта магістрального трубопроводу в експлуатацію. Перехід права власності чи користування земельною ділянкою не є підставою для припинення дії обмежень на використання земельної ділянки в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», для забезпечення безпечної експлуатації та виключення можливості ушкодження об`єктів магістральних нафтопроводів, нафтопродуктопроводів в встановлюються охоронні зони вздовж магістральних нафтопроводів з обох боків від їх осі залежно від класу (умовного діаметра):

IV клас, умовним діаметром до 300 міліметрів включно - 75 метрів;

III клас, умовним діаметром від 301 до 500 міліметрів включно - 100 метрів;

II клас, умовним діаметром від 501 до 1000 міліметрів включно - 150 метрів;

І клас, умовним діаметром від 1001 до 1400 міліметрів включно - 200 метрів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», будівельні, ремонтні, земляні, геологорозвідувальні, бурові, вибухові, гірничі та днопоглиблювальні роботи на земельних ділянках, розташованих в охоронних зонах, у місцях, де магістральні трубопроводи проходять через водні об`єкти, болота, торфорозробки та місця видобутку корисних копалин, а також всі інші роботи, пов`язані з розробкою ґрунту на глибину більше 30 сантиметрів на таких земельних ділянках, проводяться лише на підставі письмового погодження з підприємствами магістральних трубопроводів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», до особливих обмежень, що встановлюються в охоронних зонах об`єктів магістральних нафтопроводів, нафтопродуктопроводів залежно від категорії зон безпеки, належать:

а) у першій категорії зони безпеки охоронних зон магістральних нафтопроводів, крім заборони діяльності, встановленої як загальні обмеження, а також заборон для другої та третьої категорій зон безпеки, забороняється також: будувати автомобільні дороги та залізничні колії, що проходять паралельно до магістрального нафтопроводу, крім випадків спорудження відомчих технологічних доріг підприємств магістральних трубопроводів; влаштовувати звалища, виливати розчини кислот, солей та лугів, а також інших речовин, що спричиняють корозію; висаджувати багаторічні насадження; зберігати сіно та солому, розміщувати пересувні пасіки;

б) у другій категорії зони безпеки охоронних зон магістральних нафтопроводів, крім заборони діяльності, встановленої як загальні обмеження, а також заборон для третьої категорії зони безпеки, забороняється також: будувати житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі; розміщувати автозаправні та автогазозаправні станції і склади пально-мастильних матеріалів; будувати гаражі та автостоянки, дачні і садові будинки та господарські споруди; розміщувати спортивні майданчики, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, організовувати заходи, пов`язані з масовим скупченням людей; будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; розбивати польові стани і табори для худоби, розміщувати стаціонарні пасіки.

Згідно із ч. 4 ст. 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», до особливих обмежень, що діють у межах охоронних зон об`єктів магістральних газопроводів, етиленопроводів, належить заборона: будувати житлові будинки, виробничі чи інші будівлі та споруди, громадські будівлі; розміщувати автозаправні та автогазозаправні станції і склади пально-мастильних матеріалів; будувати гаражі та автостоянки, дачні і садові будинки та господарські споруди; будувати автомобільні дороги та залізничні колії, що проходять паралельно до магістрального газопроводу, крім випадків спорудження відомчих технологічних доріг підприємств магістральних газопроводів; влаштовувати звалища, виливати розчини кислот, солей та лугів, а також інших речовин, що спричиняють корозію; розміщувати спортивні майданчики, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, організовувати заходи, пов`язані з масовим скупченням людей; будувати огорожі для відокремлення земельних ділянок приватної власності, лісових ділянок, садів, виноградників тощо; зберігати сіно та солому, розбивати польові стани і табори для худоби, розміщувати пересувні та стаціонарні пасіки; висаджувати багаторічні насадження; облаштовувати цвинтарі, скотомогильники; переорювати (руйнувати) під`їзні шляхи та відомчі технологічні дороги до магістральних газопроводів; розводити вогонь і розміщувати відкриті або закриті джерела вогню.

Відповідно до п. 11 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2002 року № 1747, на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, забороняється споруджувати житлові, громадські та дачні будинки; будувати гаражі та автостоянки, садові та дачно-садові споруди, автомобільні дороги І - V категорії та залізниці; будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, лісових масивів, садів, виноградників тощо.

Відповідно до п. 14.2.5 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», розміщення будинків, споруд і комунікацій не допускається у межах санітарно-захисних зон, у охоронних зонах магістральних газо-, нафто-, продуктопроводів, складів паливно- мастильних матеріалів, повітряних ліній електропередач без наявності відповідних погоджень.

Згідно ч. 4 ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Позивач звернувся на адресу ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» із заявою про надання технічних умов на встановлення тимчасової збірної будівельної конструкції модульного типу, на що було отримано Вимогу про знесення самочинного будівництва від 15.05.2020 року № 703/ 08 шляхом припинення розпочатого будівництва та демонтажу фундаменту з каркасом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», у разі якщо встановлення охоронної зони об`єктів магістрального трубопроводу спричинить неможливість використання земельної ділянки, повністю або частково розташованої в межах цієї зони, за цільовим призначенням, зазначена земельна ділянка підлягає відчуженню для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності.

Згідно листа Звенигородської сільської ради від 01.07.2020 року № 02-18/409 наявного в матеріалах справи вбачається, що нафтопродуктопровід ТзОВ «Прикарпатзахідтранс» проклало трубопровід ще л: 2015 року.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, земельну ділянку, що було передано у власність позивача неможливо використовувати згідно із її цільовим призначенням.

Враховуючи, що оскаржуваний Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області без достатніх на те правових підстав та було реалізоване, настали наслідки, які полягають в набутті відповідачем права власності на земельну ділянку, кадастровий № :06:000:0297, площею 0,1200 га, що знаходиться на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області.

Частиною 4 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно з урахуванням вимог ст. 215 ЦК України слід визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Згідно п. 60 - 61 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням лати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 викладено наступну правову позицію. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Державна реєстрація права власності відповідача на земельну ділянку, кадастровий № :06:000:0297, площею 0,1200 га, що знаходиться на території Звенигородської сільської ради Пустомитівського району, Львівської області підлягає скасування, з таких підстав:

судом встановлено незаконність та протиправність Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», що стало підставою для державної реєстрації. Враховуючи, що правова підстава реєстрації права власності на земельну ділянку відпала, така реєстрація підлягає скасуванню.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому позов слід задоволити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити повністю.

Визнати недійсним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.07.2018 року № 13-3556/16-18-СГ «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Скасувати держану реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:000:0297, площею 0,1200 га, реєстраційний номер 346236, зареєстровану за ОСОБА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42200120 від 24.07.2020 року, 12:05:13.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на користь ОСОБА_1 840,80 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 26.05.2021 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, , м. Львів, пр. Чорновола, 4; Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області с. Давидів, вул. Незалежності, будинок 1А.

СуддяЄ. О. Данилів