Справа №409/1172/21
Пров.№2/409/373/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі головуючого судді А.О.Титова, за участю секретаря судового засідання А.М.Малик, за участю представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог позивачі вказали, що між сторонами було укладено домовленість про купівлю-продаж житлового будинку. На підтвердження своєї домовленості позивачі передали відповідачці грошові кошти у сумі 100 000,00 гривень, про що відповідачка власноручно написала розписку. Наразі сторони не можуть нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку у зв`язку з тим, що нотаріуси не можуть посвідчувати правочини щодо нерухомого майна, що перебуває на тимчасово непідконтрольній українській владі території. У зв`язку з цим, позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок.

В судове засідання позивачі не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнала, подала на адресу суду відповідну письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії паспорту ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно копії паспорту ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно копії паспорту ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно копії договору дарування від 07.08.2007 року ОСОБА_4 належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 його власником є ОСОБА_4 . Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 065742 ОСОБА_5 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0800 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що позивачами виконано усі умови, які вони обумовлювали із відповідачкою, сплачено кошти та перераховано податки.

У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 Глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у зв`язку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. ВСУ в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до вказаної домовленості позивачі передали відповідачу 100 000 гривень в рахунок вартості майна, а відповідач, відповідно, нерухоме майно та обіцяли посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально. Але, не виконуючи тривалий час взятий на себе обов`язок по нотаріальному посвідченню договору, відповідач безповоротно ухилилися від подальшого його посвідчення, внаслідок чого порушуються права позивачів, а тому є всі підстави для визнання договору купівлі дійсним.

Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд констатує, що позивачі письмовими доказами по справі довели правомірність та обґрунтованість позовних вимог.

А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.220,328 ЦК України, ст.ст.10,12,77-81,89,259,263-265,268,354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на житловий будинок, розташований на земельній ділянці за адерсою: АДРЕСА_1 у рівних частках, по 1/2 кожному.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Білокуракинський районний суд Луганської області на підставі п.15.5 ч.1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 23.08.1996р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 29.05.2001 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 06.07.2005 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області А.О. Титов