ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Херсон

номер справи: 656/76/21

номер провадження № 22-ц/819/1538/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банка «ПриватБанк» на заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року у складі судді Крисанової В.І. в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 18 лютого 2009 року підписала заяву б/н, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитний ліміт на кредитну картку.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом внаслідок чого утворилася заборгованість.

Відповідачка та АТ КБ «ПриватБанк», 19.12.2018 підписали додаткову угоду за умовами якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2. додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1. додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 додаткової угоди.

Разом з тим, відповідачка не виконала прийняті на себе зобов`язання по поверненню коштів внаслідок чого у відповідача станом на 16.12.2020 року утворилася заборгованість в сумі - 90 844 грн. 81 коп., яка складається з:

-7957,27 грн заборгованість за кредитом;

-24066,57 грн-заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом;

-58820,97 грн. заборгованість за пенею.

Оскільки відповідачка умови додаткової угоди не виконала, допустила пропущення термінів сплати чергового платежу, банк змушений звернутися до суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на вказане банк просив стягнути 90 844 грн. 81 коп. в рахунок заборгованості за кредитним договором № SAMDN3244 від 19 грудня 2018 року, яка складається з: яка складається з:

- 7957,27 грн заборгованість за кредитом;

- 24066,57 грн-заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом;

- 58820,97 грн. заборгованість за пенею, а також судові витрати.

Заочним рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року м в задоволенні позовних вимог банку відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем надані докази та розрахована кредитна заборгованість за кредитним договором №SAMDN3244 від 19 лютого 2009 року, який не є предметом позову, обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, не підтверджені доказами.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду про недоведеність позовних вимог є такими, що не ґрунтуються на обставинах справи, суд не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором та не дослідив положення додаткової угоди.

Апелянт зазначив, що реструктуризація боргу це одна з форм реорганізації умов боргу, під час якої боржник і кредитори домовляються про відстрочення виплат заборгованостей за основною сумою кредиту і за відсотками, термін яких повинен наступити в певний період часу, а також про новий графік таких платежів. Тобто, реструктуризація має на увазі під собою зміну умов видачі грошей. А отже відповідачка не виконала умови додаткової угоди, в зв`язку з чим прощення боргу не відбулося і вона зобов`язана сплатити борг у наведеному банком розмірі.

Заслухавши суддю доповідача, представника банку, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.8).

В подальшому ОСОБА_1 та AT КБ «Приватбанк» підписали додаткову угоду до договору №SAMDN 3244 від 19 грудня 2018 року (а.с. 9).

За змістом зазначеної додаткової угоди сума заборгованості , що виникла в період з дати укладання Договору до дати підписання цієї Угоди складає 131 938 грн. 51 коп. (п.1.1). Банк здійснює (прощення) анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2 Додаткової угоди, а саме здійснює прощення відсотків на 6 969 грн. 27 коп., пені на 43 515, грн. 09 коп. (п.1.2).

Клієнт здійснює платіж у розмірі не менше 12 218 грн. у строк не пізніше 19 грудня 2018 року (п.1.5.1). Подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 1923 грн. до 25 числа протягом 36 місяців (п.1.5.2).

Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди, а саме до 25 грудня 2021 року.

Відповідно п. 1.6 Додаткової угоди, ця угода згідно зі ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: у разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, визначені п.1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди.

Пунктом 1.6.1 Додаткової угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п.1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачена п. 1.4 Угоди, не застосовується.

Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом строків по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є термін, вказаний в п. 1.3. Угоди. Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено п. 1.7.2 Угоди.

Враховуючи доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції умов додаткової угоди від 19.12.2018 на якій ґрунтується позов, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Додаткова угода до договору №SAMDN 3244 від 19 грудня 2018 року підписана сторонами / а.с.9/. До позовної заяви також доданий додаток №1 до додаткової угоди, а саме графік погашення суми боргу за реструктуризацією на термін 36 місяців, підписаний сторонами, проте, який містить графік погашення щомісячним платежем протягом 24 місяців (а.с.10 зв.с.), інший графік сторонами не підписаний (а.с.10).

З наданих позивачем доказів вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала щомісячне погашення у визначеній додатковою угодою сумі 1923, 2 грн., на загальну суму 48045,18 грн., протягом 24 місяців, що відповідає графіку у додатку №1, проте ці щомісячні суми віднесені банком на сплату пені за відсутності, у додатковій угоді умови щодо її нарахування.

Банком за зазначеною додатковою угодою заявлена до стягнення пеня у розмірі 58 820 грн. 97 коп., проте умовами додаткової угоди пеня не передбачена, інші докази, які свідчать про наявність підстав для нарахування пені, банком не надані.

Також, банком за зазначеною додатковою угодою заявлена до стягнення заборгованість за відсотками за користування кредитом, проте додатковою угодою, яка визначена банком підставою для нарахування та стягнення заборгованості, відсоткова ставка встановлена у розмірі 0,01%.

При цьому матеріали справи не містять і банком не надано доказів щодо зазначеного розміру відсоткової ставки відносно річної, місячної чи щоденної. А отже її нарахування до стягнення в сумі 24 066 грн. 57 коп. банком належними та допустимими доказами не підтверджено.

Представник банку в судовому засіданні суду апеляційної інстанції наведені вище обставини не заперечила, а також порядок визначення іншої, зазначеної до стягнення суми заборгованості, а саме 7 957,27 грн, як заборгованість за кредитом, пояснити та довести не змогла.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновків суду, щодо того, що предметом заявленого позову є кредитний договір від 18.02.2009 та не надання належної оцінки додатковій угоді, підписаній сторонами 18.12.2018.

Проте, вищевикладені обставини, не надають підстав для стягнення заявленої банком суми заборгованості, оскільки складові заборгованості не відповідають умовам додаткової угоди від 19.12.2018 і інше банком не доведено, а тому у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено за зазначених вище підстав.

Отже за вищенаведених обставин, заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року підлягає зміні в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови. В решті судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк», задовольнити частково.

Заочне рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 червня 2021 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови. В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 12 серпня 2021 року.

Суддя І.В. Склярська