Справа № 202/7418/20
Провадження № 4-с/202/8/2021
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльності та скасування постанов державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Соколової Ю.А. та Волошина О.В. Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; зобов`язати державного виконавця Волошина О.В. Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України; винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві полювання, винести постанову про скасування тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного, виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; скасувати постанову про арешт майна; скасувати постанову про розшук майна; скасувати постанову про накладення штрафу; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору; виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 15.05.2018 року державним виконавцем, ОСОБА_3 , винесено постанову про арешт майна боржника, постанову про розшук майна боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 30.11.2020 року він сплатив борг за аліментними платежами за ВП №38298678 у повному обсязі. Державний виконавець 03.12.2020 року винесла постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у якій зазначено, що заборгованість зі сплати аліментів погашена в повному обсязі та станом на 03.12.2020 року відсутня, проте державний виконавець не скасувала постанову про арешт майна боржника, постанову про розшук майна боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії. Також, звертав увагу суду, що під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем належним чином не було виконано норми ЗУ "Про виконавче провадження". Так, державний виконавець не вжив усіх заходів, щоб примусити боржника виконати рішення суду, допустив бездіяльність, спрямовану на збільшення заборгованості протягом більш ніж двох років, а саме судового збору й винагороди державного виконавця, у зв`язку із чим він не згоден із сумами штрафу та виконавчого збору, вважає що вони штучно завищені бездіяльністю державного виконавця та неналежним виконанням своїх обов`язків.

ОСОБА_1 надав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив задовольнити.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», Reports 1997II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002III, та рішення від 06 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі «Фуклев проти України», заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно матеріалів справи в провадженні Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)перебуває виконавче провадження № 38298678 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2689, виданого 24.10.2011 року, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

05.06.2013 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Горєлік Н.С. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 38298678.

Листом від 06.06.2013 року № 38298678 ОСОБА_1 надіслана копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Окрім цього, згідно матеріалів виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1 було відоме про те, що на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/6 частини доходів, що підтверджується його заявами наявними в матеріалах виконавчого провадження № 38298678 від 27.05.2013 року, від 10.06.2013 року, від 11.06.2013 року.

Враховуючи, що боржнику було відомо про зобов`язання щодо сплати аліментних платежів на час відкриття виконавчого провадження № 38298678, посилання скаржника на те, що йому не було відомо про наявність заборгованості за виконавчим листом є безпідставними, а вимоги щодо скасування постанови про накладення штрафу та скасування постанови про стягнення виконавчого збору не підлягають задоволенню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засади - обов`язковості виконання рішень (п. 2 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно із ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Частиною 2 статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Частиною 1 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Частиною 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Станом на 01.05.2018 року у ОСОБА_1 була наявна заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму платежів за шість місяців, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2/2689 від 24.10.2011 року розмір заборгованості складав 52 014, 31 грн.

15.05.2018 року державним виконавцем були винесені постанови: про арешт майна боржника, постанову про розшук майна боржника, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 16.11.2020 року ОСОБА_1 сплачено 57 300 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням.

Згідно постанови державного виконавця від 03.12.2020 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 03.12.2020 року погашена в повному обсязі.

Постановами від 22.01.2021 року скасовано тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, скасовано тимчасове обмеження боржника у праві полювання, тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця Волошина О.В. Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; винести постанову про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві полювання, винести постанову про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного, виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у зв`язку із чим вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постановою державного виконавця від 15.05.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Частиною 3 ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Постановою державного виконавця від 15.05.2018 року оголошено в розшук майно боржника транспортний засіб марки ВАЗ 2107, 1988 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2689 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 станом на березень 2021 року становить 8 996, 07 грн.

В матеріалах виконавчого провадження № 38298678 відсутні відомості, що транспортний засіб марки ВАЗ 2107, 1988 року випуску, що належить боржнику ОСОБА_1 затриманий і вилучений, відсутні відомості про виконання в повному обсязі зобов`язань за виконавчим листом, зобов`язань в рамках виконавчого провадження в тому числі про сплату виконавчого збору та штрафу, у зв`язку із чим вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про розшук майна ОСОБА_1 , про скасування арешту накладеного на майно, виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників задоволенню не підлягають.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, дії державного виконавця у виконавчому провадженні були законними та правомірними, а відтак подана скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною бездіяльності та скасування постанов державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда