Справа №. 156/488/21
Номер провадження: 2/156/361/21
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2021 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Іваничівська селищна рада Володимир-Волинського району Волинської області про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 року цивільну справу № 156/488/21 передано на розгляд судді Федечко М.О.

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О. заявила самовідвід у даній справі, обґрунтований тим, що особа, яка є відповідачем у даній цивільній справі ОСОБА_2 є працівником Іваничівського районного суду займає посаду заступника керівника апарату.

Дослідивши зміст заяви про самовідвід судді Федечко М.О., матеріали справи, приходжу до висновку, що заява про самовідвід судді Федечко М.О. підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Відповідно до статтей 6, 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції, законів України та на засадах верховенства права. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даного позову.

Пунктами 49, 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» визначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 вищевказаної Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Таким чином, з метою уникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, приходжу до висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про самовідвід у даній справі.

Зважаючи на вищевикладене заяву судді Федечко М.О. про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 48, 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 33, 36, 39, 40, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Заяву про самовідвід судді Федечко Марти Орестівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Іваничівська селищна рада Володимир-Волинського району Волинської області про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Справу № 156/488/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Іваничівська селищна рада Володимир-Волинського району Волинської області про визначення місця проживання дитини передати до канцелярії Іваничівського районного суду Волинської області для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О.Федечко