Провадження № 2/127/4211/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом відповідно до якого просив поділити спільне майно подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Мотивував тим, що в період шлюбу сторонами набуто у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Тому позивач вважає, що має право на половину даного нерухомого майна, оскільки воно придбано ними за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності.

Ухвалою суду від 20.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

07.12.2020 ОСОБА_4 подала до суду відзив відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову. Мотивувала тим, що при купівлі спірної квартири, позивач надав згоду, що квартира придбана ОСОБА_4 за її особисті кошти та не являється об`єктом права спільної сумісної власності, тому не підлягає поділу в порядку спільного майна подружжя.

09.12.2020 ОСОБА_4 подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що спірна квартира придбана за спільні кошти сторін. Заяву про те, що погоджується, що квартира буде об`єктом права особистої власності ОСОБА_4 і придбана за її особисті кошти - не підписував.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Додатково подала розрахунок суми судових витрат про надання професійної правничої допомоги

Допитаний в судовому засіданні 03.02.2021 свідок ОСОБА_5 повідомив, що знайомий з ОСОБА_1 15 років. Пам`ятає період в 2013 з березня по липень ОСОБА_1 проживав в районі Вишеньки в службовому приміщенні. В 2013 свідок допомагав позивачеві складати меблі в його квартирі, яка знаходилась в районі Варшави. Бував у нього вдома приблизно чотири рази. Знає, що ця квартира належить позивачеві з його слів. Дружини ОСОБА_1 в квартирі не бачив. Подробиці оформлення квартир позивача йому нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні 03.02.2021 свідок ОСОБА_6 повідомив, що знайомий з ОСОБА_1 з 2000 року. Зі слів позивача, знає, що він придбав квартиру по АДРЕСА_2 , бував у нього вдома. В даній квартирі позивач робив ремонт, купував меблі, свідок допомагав перевозити до квартири речі. В 2015 році познайомився з дружиною ОСОБА_1 - ОСОБА_4 . Знає, що в них в сім`ї періодично відбувались сварки в період яких ОСОБА_4 переїжджала від нього. В подальшому квартиру по АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 продав за 32000 доларів та разом із дружиною придбав нову квартиру по АДРЕСА_2 , в якій позивач на теперішній час постійно проживає. Стосовно купівлі нової квартири, вказав, що вона придбана за кошти позивача та, який в нотаріуса підписував всі документи які йому пропонували не читаючи їх.

Судом встановлено, що 10.11.2006 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (свідоцтво на 10 а.с.).

04.06.2013 ОСОБА_9 передав у власність, а ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прийняли у власність у рівних частках кожен (по 1/2 частці кожному): ОСОБА_1 - 19/100 часток, ОСОБА_4 - 19/100 часток - 19/50 часток квартири за номером АДРЕСА_3 (договір купівлі-продажу на 41-42 а.с.). Отже сторони створили спільну часткову власність по 19/100 у кожного квартири АДРЕСА_3 .

10.04.2017 ОСОБА_1 передав безоплатно у власність (подарував) - відчуджив свою частину спільної часткової власності, а ОСОБА_4 прийняла в дарунок 19/100 часток в праві власності на квартиру під номером АДРЕСА_3 (договір дарування на 112-113 а.с.).

16.02.2018 ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_10 прийняв у власність 19/50 часток квартири номер АДРЕСА_3 та сплатив за них грошову суму передбачену договором. Ціна договору складала 50220 грн (на 45-46 а.с.).

16.02.2018 ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_4 купила за 66939 грн квартиру АДРЕСА_4 (договір купівлі-продажу на 47-48 а.с.).

Того ж дня за ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно зареєстровано право власності на придбане майно (витяг на 11 а.с.).

При купівлі ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 підтвердив, що набуте його дружиною майно є об`єктом права особистої приватної власності як таке, що набуте його дружиною за її особисті кошти (заява на 49 а.с.).

Докази пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( покази зі слів позивача)., копія трудової книжки (на 50-55 а.с.), довідки про доходи сторін (на 90-93, 96-102 а.с.), копія постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення (на 95 а.с.) судом оцінюються критично оскільки не спростовують того, що ОСОБА_1 підтвердив, що набуте його дружиною майно є об`єктом права особистої приватної власності як таке, що набуте його дружиною за її особисті кошти.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). на Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. . Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. . Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

?З гідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, уклавши договір купівлі-продажу (на 41-42 а.с.) сторони створили спільну часткову власніст 19/50 часток квартири АДРЕСА_3 , де кожному з подружжя належало по 19/100 часток.

В подальшому 10.04.2017 ОСОБА_1 передав безоплатно у власність (подарував) - відчуджив - свою частину спільної часткової власності, а ОСОБА_4 прийняла в дарунок 19/100 часток в праві власності на квартиру під номером АДРЕСА_3 (договір дарування на 112-113 а.с.) і стала одноосібною власницею НОМЕР_1 вказаної квартири.

16.02.2018 ОСОБА_4 передала у власність, а ОСОБА_10 прийняв у власність 19/50 часток квартири номер АДРЕСА_3 та сплатив за них грошову суму передбачену договором. Ціна договору складала 50220 грн (на 45-46 а.с.).

Згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що грошові зобов`язання за договором за придбання квартири АДРЕСА_1 відповідачем виконані за рахунок особистих коштів, які були нею отримані в тому числі внаслідок продажу 19/50 часток квартири номер АДРЕСА_3 (половина якої є її особистою приватною власністю, а інша половина набута на підставі договору дарування), а тому спірна квартира є особистою приватною власністю відповідача.

Договори купівлі- продажу частини квартири та договір дарування 1/2 частини 19/50 часток квартири номер АДРЕСА_3 позивачем не оспорювались. Отже, згідно вказаних договорів відповідач була одноосібним власником 19/50 часток квартири АДРЕСА_2 .

Обставина набуття відповідачем спірної квартири за її власні кошти та що вона є її особистою приватною власністю в період перебування у шлюбі, підтверджується також нотаріально посвідченою заявою її чоловіка.

При цьому суд приймає до уваги те, що позивач не довів, що підписуючи заяву він не знав її зміст, не цікавився правовими наслідками, які створює вказана заява.

Тому суд вважає, що позивач не надав належних і достовірних доказів ( документів) про те,що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Тому в задоволенні позову про поділ майна подружжя належить відмовити.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн підлягають стягненню на її користь з позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 60, 61, 69, 73 Сімейного кодексу України, 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 4000 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в Вінницькому апеляційному суді через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту винесення поданням апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 01.04.2021.

Суддя: