Провадження №2/522/6425/20

05 квітня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О. П.
за участю секретаря Кісліної В.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
02.10.2020 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Грішину В. О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 червня 2018 року. Відповідачка не проживає у квартирі, жодної участі в її утримані не приймає, її особистих речей в квартирі не має. Формальна реєстрація відповідачки в квартирі створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним її нерухомим майном.
Представник позивача надала суду заяву про проведення судового засідання, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надавала.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 26 червня 2018 року, посвідченого 25.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О. та зареєстровано в реєстрі за № 700, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 128836226 від 25.06.2018 року.
Згідно довідки № 902 від 07.072018 року (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрована ОСОБА_2 .
Позивачка вказує, що 25.06.2018 року, між нею та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір купівлі-продажу, згідно якого, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали у власність (продали), а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . На підставі даного Договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 набула право власності на зазначену квартиру. ОСОБА_2 вже тривалий час не проживає в даній квартирі.
Таким чином, ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням при укладенні Договору купівлі-продажу від 26 червня 2018 року, посвідченого 25.06.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тиквенко М. О. та зареєстровано в реєстрі за № 700.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом по справі № 766/817/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України та згідно Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15, 16, 316, 37, 318, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 133, 141, 144, 206, 258, 259, 263-265, 267, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя