Справа №489/867/20
Провадження №2/489/196/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про скасування заборгованості з оплати за газопостачання та стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якому просила суд зобов`язати відповідачів зробити їй перерахунок по особовому рахунку № НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_1 , скасувати її заборгованість за газопостачання та повернути на її особовий рахунок надміру сплачені нею грошові кошти в рахунок оплати за газопостачання за період з 01.06.2016 по 24.05.2019.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , з кількістю мешканців - 1 особа, яка забезпечення газопостачання з режимом використання газу для приготування їжі та обігріву, та власником особового рахунку № НОМЕР_1 у ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» у цій квартирі.

Зазначає, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні соціальних виплат та компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

29.12.2016 між нею та ТОВ «Миколаївгаз Збут» укладено договір № 199 ц/16 реструктуризації заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 на суму 2 126,53 грн., яку нею виплачено в повному обсязі.

16.01.2017 за її зверненням ПАТ «Миколаївгаз» (правонаступником чого є - АТ «ОГС «Миколаївгаз») розглянувши її заяву, виніс рішення укласти договір реструктуризації заборгованості в розмірі 1 881,00 грн. станом на 27.12.2016 за надані послуги з газопостачання терміном на 8 місяців, яку нею виплачено в повному обсязі.

02.10.2018 вона звернулася до відповідачів стосовно її заборгованості, але акт звіряння та відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 співробітники відповідачів їй не надали, та не направили за адресою її проживання.

Вказує, що не отримувала від відповідачів вимог до неї про сплату заборгованості, повідомлення про відключення, а також доручення на відключення від 09.11.2019 її квартири від газопостачання.

Однак, припинення газопостачання до належної їй квартири все ж відбулося, проведено воно відповідачем без її повідомлення та за її відсутності.

З витягу по особовому рахунку її квартири № НОМЕР_1 вбачається, що її платежі від 26.01.2017, 23.02.2017, 04.06.2017. 16.08.2017, 04.06.2017, 11.05.2017 не зараховані, її заборгованість не зменшена на сплачену суму в розмірі 1 881,00 грн. Більш того, відповідно до звірки, проведеної 29.12.2016, яка відображена у розрахунковій книжці по особовому рахунку № НОМЕР_1 її заборгованість на покази лічильника 11392 куб м - зазначена у сумі 4 007,52, а згідно з виписками по особовому рахунку - 3 085,25 грн.

Посилається на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019, що було залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, у справі № 826/9665/16, визнано протиправною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України за № 315 від 27.04.2016 «Про внесення змін по постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016. Отже, на її думку, визнання не чинною зазначеної постанови, теоретично встановлює незаконність цін на газ і тепло з 01.05.2016 по 31.03.2017, а тому просила суд скасувати розмір її заборгованості за період з 01.05.2016 по 31.03.2017 на підставі зазначеного рішення. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється провести перерахунок вказаної заборгованості, вона змушена звернутися до суду з даним позовом

Крім того, позивачка зазначає, що внаслідок завданих їй відповідачем хвилювань, які тримають її у постійній нервовій та психологічній напрузі, що негативно впливає на її здоров`я, діями відповідача, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі - 10 000,00 грн., та просить стягнути з відповідачів.

В своєму відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 27.04.2020, представник АТ «Миколаївгаз» зазначає, що відповідач заперечує проти зазначеного у позовній заяві, вважає викладені в ній обставини необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними та допустимим доказами, а відтак не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

АТ «Миколаївгаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління, а відповідно є оператором газорозподільної системи.

Звернувшись до суду з позовом, позивачка заявила вимогу щодо здійснення перерахунку та скасування заборгованості за газопостачання, при тому, що АТ «Миколаївгаз» є неналежним відповідачем у справі, адже не є постачальником газу для позивача, здійснює виключно облік природного газу та його коригування, а тому оскільки, позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення АТ «ОГС «Миколаївгаз» прав позивачки, а тому на думку представника відповідача, у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

В своєму відзиві на позовну заяву, представник ТОВ «Миколаївгаз Збут» зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що на підставі ліцензії № 1228 від 09.04.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, ПАТ «Миколаївгаз» здійснює діяльність розподілу природного газу, отже, є оператором газорозподільної системи. Відповідно до зазначеної ліцензії, ПАТ «Миколаївгаз» зобов`язаний здійснювати облік газу, що надходить до газорозподільних мереж та транспортується розподільними газопроводами ліцензіата до укладених договорів. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ.

Вказує, що ТОВ «Миколаївгаз Збут» жодного відношення до визначення обсягів споживання у відповідності до чинного законодавства не має. Так, позивачка проводила оплату за спожитий газ в період з 01.07.2015 і по теперішній час не в повному обсязі.

29.12.2016 за її зверненням було укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги з газопостачання № 119ц/16 у сумі 2 126,53 грн. терміном на 10 місяців, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з щомісячною оплатою частини заборгованості, на яку укладено договір, у розмірі - 212,68 грн. Відповідно до умов договору, загальна сума заборгованості реструктуризується на 10 місяців при умові повної оплати поточних платежів за спожитий природний газ. Вказує, що позивачкою не було виконано умови договору, а саме не сплачено 3 768,87 грн.

Оскільки позивачка, як споживач не здійснювала оплату за спожитий природний газ у повному обсязі, відповідачем, як постачальником природного газу було надіслано оператору ГРМ (ПАТ «Миколаївгаз») доручення про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу, копію якого надіслано споживачу ОСОБА_1 , в якому зазначено підстави припинення, дата та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача.

24.05.2019 з позивачкою за її зверненням було укладено ще один договір реструктуризації заборгованості за послуги з газопостачання № 253 у сумі 5 900.20 грн. терміном на 12 місяців з червня 2019 року по травень 2019 року включно. Щомісячна оплата суми заборгованості на яку укладено договір складає - 491,70 грн. Відповідно до умов договору загальна сума заборгованості реструктуризується на 12 місяців при умові повної оплати поточних платежів за спожитий природний газ. Позивачкою не було виконано умови договору повністю, заборгованість становить 1 261,71 грн.

Зазначає, що твердження позивачки про відсутність на її особовому рахунку платежів від 26.01.2017, 23.02.2017, 04.06.2017, 16.08.2017, 11.05.2017 є безпідставними та спростовуються зазначеною у витягу з особового рахунку інформацією.

Також, вказував на те, що станом на 12.11.2019 Урядом не приймалося рішення щодо визначення ціни на природний газ для побутових споживачів, починаючи з 27.04.2016 по 01.11.2018, періоду, в якому позивачка наполягає на проведенні перерахунку, в зв`язку з ухваленням Окружним адміністративним судом м. Києва 04.03.2019 рішення щодо визнання протиправною та не чинною постанови КМУ № 315 від 27.04.2016 «Про внесення змін до постанови КМУ від 01.10.2015№ 758» з моменту її прийняття., яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 залишено без змін, то в такому разі. Необхідно було б враховувати попередню ціну на природний газ, яка встановлена постановою КМУ № 234 від 30.03.2016 в розмірі 7,188 грн. за 1 куб.м, а ні 6,879 грн. за 1 куб.м. ціною, за якою надавалася послуга з газопостачання побутовим споживачам, що погіршувало б фінансовий стан побутових споживачів, тому такий перерахунок проводитися не буде.

Крім того, представник відповідача зазначив, що заперечує проти вимоги щодо стягнення моральної шкоди та вражає її необґрунтованою, оскільки, на думку представника відповідача, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів,які підтверджували з чого випливає право відшкодування моральної шкоди позивачу відповідачем, а також наявність заподіяної їй моральної шкоди, вину відповідача в заподіянні та причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням її заподіювача.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що АТ "Миколаївгаз", як оператор ГРМ, є відповідальним за облік природного газу у побутових споживачів та визначені ним обсяги природного газу є обов`язковими для постачальника ТОВ "Миколаївгаз Збут" у взаємовідносинах із споживачем.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка забезпечена газопостачанням з режимом використання газу для приготування їжі та обігріву, та власником особового рахунку № НОМЕР_1 у ТОВ "Миколаївгаз Збут" та АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" по цій квартирі.

Позивачка є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Управлінні соціальних виплат та компенсацій Центрального району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради як отримувач субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

29 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Миколаївгаз Збут" укладено договір № 199 ц/16 реструктуризації заборгованості на суму 2126,53 грн. Вказана сума позивачем виплачена в повному обсязі.

16 січня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" укладено договір реструктуризації заборгованості на суму 1881,00 грн. терміном на 8 місяців. Вказана сума позивачем виплачена в повному обсязі.

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідачів стосовно розміру заборгованості , але акт звіряння та відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , працівники відповідачів їй не надали та не направили за адресою її проживання.

ОСОБА_1 вела свої нотатки, де все ретельно записувала: покази лічильника; використані куби газу; тариф; нарахування; оплачені нею платежі за договорами реструктуризації, а також поточні платежі.

Лише 20 травня 2019 року позивачу були надані відомості її нарахувань та оплати за газопостачання. Тоді вона дізналася, що її проплати за використаний газ проведені відповідачами не в повному обсязі.

Оператор ГРМ повинен визначити вказану кількість спожитого споживачами природного газу у законний спосіб, добросовісно проводити та зараховувати всі платежі споживача. Відповідачами без пояснень не враховано платежі з газопостачання позивачки і через вигадану ними заборгованість на величезний період відключене газопостачання до належної ОСОБА_1 квартири, причому, не законно, без вручення повідомлення про відключення. Недобросовісною діяльністю відповідачів позивачці нанесено величезну моральну шкоду.

Від представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 27.12.2016 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Миколаївгаз» з заявою щодо укладення договору реструктуризації заборгованості за наданні послуги з газопостачання в сумі 1881,00 грн. Після розгляду заяви комісією прийнято рішення щодо укладення договору реструктуризації заборгованості за надані послуги з газопостачання. Після укладення договору реструктуризації, заборгованість по договору погашалася наступним чином: 27.01.2017 - 470,18 грн.; 24.02.2017 - 230,80 грн.; 12.05.2017 - 235,13 грн.; 16.06.2017 - 300,00 грн.; 05.07.2017 - 322,93 грн.; 17.08.2017 - 322,00 грн., всього 1882,04 грн. Таким чином, зазначене у відповіді на відзив щодо не зарахування коштів на рахунок позивача, не відповідає дійсності.

Також позивач не зазначає про розбіжність показів у відповідача 2 та позивача, не посилається на норму Кодексу, яку порушено відповідачами.

ТОВ «Миколаївгаз збут» здійснює всі нарахування за спожитий природний газ відповідно до персофінікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем, наданих газорозподільним підприємством - ПАТ «Миколаївгаз».

Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюється з урахуванням коефіцієнтів корегування показів лічильника, визначених у Методиці приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску.

Оплата за газ у період, визначений в договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов.

Від представника позивача надійшли заперечення, відповідно до яких просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що АТ «Миколаївгаз» в своїх запереченнях підтверджує факт укладання ОСОБА_1 27.12.2016 договору реструктуризації її заборгованості перед відповідачем на суму 1881 грн. А також те, що вказана заборгованість відповідно графіку реструктуризації погашена ОСОБА_1 на рахунок АТ «Миколаївгаз» в повному обсязі та наводить скрін з програми МК RGK Billing Миколаїв, в якій відображені проплати ОСОБА_1 . Однак вказані пропрали відсутні у відомостях по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що долучена відповідачем ТОВ «Миколаївгаззбут». Крім того, ОСОБА_1 ніколи не мала боргів з оплати комунальних послуг, проте, внаслідок незаконних нарахувань відповідачів стала боржницею. Через це у неї виникло нервування, душевний біль, погіршення сну. Через незаконне припинення газопостачання з підстав нарахованої заборгованості, ОСОБА_1 зимувала в неопалювальній квартирі, без можливості приготувати їжу, без можливості звично прийняти гігієнічні процедури, і в наслідок переохолодження та стресової ситуації, в якій вона опинилася з вини відповідачів, в неї загострилися хронічні захворювання, зменшена гострота зору. Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що діями відповідачів ОСОБА_1 були завдані моральні страждання, які вона оцінює в 10 000 грн.

Ухвалою суду від 26.02.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 02.06.2020, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На позовних вимогах наполягає.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з кількістю мешканців - 1 особа та є споживачем природного газу, з метою використання для власних побутових потреб, встановлено прилади - газова плита, водонагрівач, опалювальний прилад, лічильник газу типу ВР G-4 № 0120628. На ім`я позивачки ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» № 2467- V1 від 08.07.2010 року (який був чинний до 01.10.2015) з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01.11.2016р. введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року №329-VIII, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі в розрізі ринку природного газу визначено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30.09.2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824.

Відповідно до п. 3 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до ч. 1 п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1)несвоєчасна та/або не повна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) неповернення Оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 17 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496 (далі - Правила № 2496) якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення.

Постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача. У такому разі Оператор ГРМ відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює в установленому порядку припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача, після чого повідомляє про це постачальника.

Побутовий споживач, що має прострочену заборгованість перед постачальником за послуги з газопостачання, не має права протидіяти постачальнику та/або Оператору ГРМ у заходах із припинення газопостачання та на письмову вимогу постачальника має самостійно припинити власне газоспоживання.

Згідно із п. 18 розділу III Правил № 2496 у разі оплати простроченої заборгованості за договором на постачання природного газу до зазначеного в повідомленні про припинення газопостачання часу та завчасного (до дня припинення) надання постачальнику підтвердних платіжних документів (а Оператору ГРМ - копій) газопостачання побутовому споживачу не припиняється..

Згідно із п. 19 розділу III Правил № 2496 припинення газопостачання не звільняє побутового споживача від обов`язку сплатити заборгованість за фактично спожитий природний газ.

У разі порушення споживачем строків оплати за договором постачання природного газу споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 20 розділу III Правил № 2496 відновлення газопостачання споживачу здійснюється за умови оплати простроченої заборгованості за природний газ за договором або складання між постачальником та споживачем графіка погашення заборгованості та відшкодування витрат постачальника на припинення та відновлення газопостачання.

Згідно з п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.

Згідно з п. 2 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення визначаються Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу 6 Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Згідно з Типовим договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується забезпечити постачання природного газу для побутового споживання, проводити технічне обслуговування газопроводів, дворових вводів, газових приладів, споживача. Споживач зобов`язується виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання України, утримувати в належному стані газове обладнання та оплачувати надані послуги з газопостачання за встановленими цінами в терміни, передбачені договором.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил постачання, побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену Типовим договором та чинним законодавством (п. 8.1 розділ VIII Типового договору).

За умовами вказаного Договору, ТОВ «Миколаївгаз збут» надало позивачці ОСОБА_1 послуги з постачання природного газу. Проте, позивачка не виконувала свої договірні зобов`язання, як побутовий споживач природного газу і як наслідок, утворилась заборгованість.

29.12.2016 між ТОВ «Миколаївгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено договір реструктуризації заборгованості за послуги з газопостачання № 119ц/16 у сумі 2 126,53 грн. терміном на 10 місяців, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з щомісячною оплатою частини заборгованості, на яку укладено договір, у розмірі - 212,68 грн. Відповідно до умов договору, загальна сума заборгованості реструктуризується на 10 місяців при умові повної оплати поточних платежів за спожитий природний газ.

Відповідно до витягу з особового рахунку, за період с січня 2017 року по жовтень 2017 року, ОСОБА_1 було сплачено - 5 428,48 грн. За відповідний період було нараховано а поточне споживання - 11 514,27 грн. Субсидія за вказаний період - 4 442,91 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не доплачено ще 3 768,87 грн. за вказаний період.

Оскільки, позивачкою не було сплачено заборгованість, ТОВ «Миколаївгаз збут» було надіслано Оператору ГРМ (ПАТ «Миколаївгаз») доручення на припинення газопостачання від 09 листопада 2018 року за № Mkz3.0-13428-1118, згідно з яким доручив ПАТ «Миколаївгаз» припинити газопостачання з 9:00 год. 18 грудня 2018 року. побутовому споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з наявною заборгованістю за спожитий природний газ на покази лічильника 14776 м.куб. у розмірі 3 930,48 грн. Вказане доручення було направлено позивачці ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто по закінченню терміну зберігання.

24.05.2019 між ТОВ «Миколаївгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено ще один договір реструктуризації заборгованості за послуги з газопостачання № 253 у сумі 5 900.20 грн. терміном на 12 місяців з червня 2019 року по травень 2019 року включно. Щомісячна оплата суми заборгованості на яку укладено договір складає - 491,70 грн. Відповідно до умов договору загальна сума заборгованості реструктуризується на 12 місяців при умові повної оплати поточних платежів за спожитий природний газ.

Відповідно до витягу з особового рахунку, за період з червня 2019 року по березень 2020 року, ОСОБА_1 нараховано за поточне споживання природного газу - 948,85 грн., сплачено нею - 3 722,19 грн., субсидія - 881,95 грн. Тобто, ОСОБА_1 не доплачено 1 261,71 грн.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом першим частини першої статті 20 вищевказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

У п. 15 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2496, зазначено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості.

Пунктом 4.10 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500) передбачено, що у разі виникнення у споживача заборгованості за послуги з газопостачання за цим договором споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості на строк не більше 12 місяців та за вимогою постачальника подати довідки, що підтверджують неплатоспроможність споживача.

Відтак, укладення договору щодо реструктуризації (часткового погашення) заборгованості законодавство пов`язує з вольовими діями споживача, який має звернутися до постачальника із наданням передбачених правилами документів.

24 травня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Миколаївгаз збут» з заявою про укладення Договору реструктуризації заборгованості за спожитий нею природний газ. Тобто, зазначений вище договір про реструктуризації заборгованості було укладено саме за заявою позивачки ОСОБА_1 .

Тому, посилання позивачки на те, що співробітники ТОВ «Миколаївгаз Збут» 24.05.2019 змусили її підписати договір реструктуризації, спростовуються тим, що саме позивачка звернулася до ТОВ «Миколаївгаз Збут» з заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості.

Твердження позивачки про відсутність на її особовому рахунку платежів від 26.01.2017, 23.02.2017, 04.06.2017, 16.08.2017, 11.05.2017 є безпідставними та спростовуються зазначеною у витягу з особового рахунку інформацією.

Укладення між сторонами договорів про реструктуризацію заборгованості спочатку від 29.12.2016, а згодом, і 24.05.2019 і підписання їх позивачкою, є свідченням того, що вона погодилася із існуванням у неї заборгованості, а також із сумою заборгованості яка реструктуризується, так само, як із з умовами, що сума реструктуризується тільки при умові повної сплати поточних платежів за спожитий природний газ.

Крім того, позивачка у своєму позові, посилалася на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019, що було залишено без змін Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019, у справі № 826/9665/16, визнано протиправною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України за № 315 від 27.04.2016 «Про внесення змін по постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016. Отже, на її думку, визнання не чинною зазначеної постанови, теоретично ставить встановлює незаконність цін на газ і тепло з 01.05.2016 по 31.03.2017, а тому просила суд скасувати розмір її заборгованості за період з 01.05.2016 по 31.03.2017 на підставі зазначеного рішення.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019, що залишено без змін 08.07.2019 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, визнано нечинною постанову КМУ №315 від 27.04.2016 р. «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758», з моменту її прийняття, тобто з 27.04.2016.

Таким чином, Окружний адміністративний суд м. Києва визнав нечинною постанову, котра встановлювала граничну роздрібну ціну на природний газ у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр лише в період з 01.05.2016 по 31.03.2017.

Постанови КМУ, котрими встановлювались граничні ціни на природний газ з квітня 2017 року, судом не визнавались не чинними, а тому роздрібні ціни на природній газ, які ними визначались, були дійсними на період зазначений у цих нормативно-правових актах.

Суд звертає увагу, що Окружний адміністративний суд м. Києва визнав не чинною постанову КМУ №315, починаючи з моменту її прийняття, а на день прийняття цієї постанови була чинна постанова КМУ №758, яка визначала, що граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 01.05.2016 по 31.03.2017 (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України.

Оскільки граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 01.05.2016 по 31.03.2017 встановлювались постановою КМУ №315, котра визнана судом нечинною, однак КМУ не приймав іншого рішення, котре б встановило обгрунтовані граничні роздрібні ціни на газ для побутових споживачів у цей період, тому відповідач позбавлений можливості самостійно визначити обґрунтовану ціну (тариф) на газ та здійснити перерахунок за період з 01.05.2016 по 31.03.2017.

Враховуючи, що судом не визнавались нечинними інші нормативно-правові акти, котрі у різні періоди, починаючи з квітня 2017 року, визначали і визначають на даний час роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, а тому відсутні правові підстави, як для перерахунку заборгованості, так і нарахування плат за газ і за інший період, в тому числі і за іншими (новими) тарифами.

Серед іншого, позивачка вважає що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн., та яку просить стягнути з відповідачів на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.(п. 4 Постанови)

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що вимоги позивачки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

У даному випадку позивачкою не надано до суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, та вони підтверджували обставини порушення відповідачами, саме на тих умовах які заявлені позивачем, що є наслідком відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут», Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про скасування заборгованості з оплати за газопостачання та стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут», , місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Слобідська, 70-В/1.

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз». Код , місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, 159.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «07» квітня 2021 року.