Справа № 454/1091/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до відповідачів в якому вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.05.2020 року він купив у ОСОБА_4 житловий будинок в АДРЕСА_1 та є його власником, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 19.05.2020 року. Згідно п.6.1 договору сторони домовилися про те, що члени її сім`ї, а саме відповідачі по справі зобов`язуються знятися із реєстрації у належному позивачу будинку в строк до 19.06.2020 року, однак свого зобов`язання за договором відповідачі не виконали до цього часу. Факт не проживання відповідачів підтверджується довідкою виконкому Великомостівської міської ради від 11.03.2021 року. Зазначає, що будучи зареєстрованими у його житлі, відповідачі чинять перешкоди у користуванні ним, оскільки житлово-комунальні платежі сплачуються із врахуванням їх реєстрації. В свою чергу відповідачі не несуть жодних витрат по сплаті житлово-комунальних послуг. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування належним йому житлом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надали суду заяви у яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженої копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.05.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 19.05.2020р., встановлено, що ОСОБА_1 придбав вищевказаний будинок у ОСОБА_4 .

Згідно п.6.1 даного договору продавець зобов`язався звільнити житловий будинок від особистих речей та зняти з реєстрації місця проживання зареєстрованих членів сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в строк до 19.06.2020 року включно.

Із довідки Великомостівської міської ради від 11.03.2021р., встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є зареєстрованими в АДРЕСА_1 , однак не проживають. Будинок належить ОСОБА_1 ..

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідачі не є співвласниками житла позивача, а також не є членами його сім`ї, а тому рішення про визнання їх такими, що втратили право на користування ним не порушуватиме закону.

Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідачів в будинку позивача не досягалось, більше того, згідно умов договору вони зобов`язувалися знятися із реєстрації у житлі позивача до 19.06.2020р., підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачами житла не встановлено, відтак, їх слід визнати такими, що втратили право на користування житлом позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: О. А. Веремчук