Справа № 466/2623/20 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1637/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевич А.В.

секретар Жукровська Х.І.

з участю представника апелянта ОСОБА_1 , та представника позивача адвоката Шнира О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року, ухвалене в складі головуючої судді Зима І.Є., у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про визнання незаконним та скасування рішення, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

08 квітня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Експертно-кваліфікаційної комісії ЛНДІ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі ЕКК Львівського НДІСЕ) №1 від 08.01.2020 року; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 140000 гривень та судові витрати.

Вимоги мотивував тим, що він працював у вказаній установі судовим експертом 2-го класу за експертною спеціальністю 12.1. «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання». Його було звільнено за власним бажанням 08.01.2020 року. В цей же день, перед звільненням, оспорюваним рішенням його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді призупинення дії свідоцтва від 05.08.2015року №285 на строк 6 місяців з обов`язковим проходженням стажування за вищевказаною експертною спеціальністю. Дане рішення вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що при прийнятті рішення був відсутній кворум експертної комісії, визначений Положенням про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, (затв. Наказом Міністерства юстиції України №301/5 від 03.03.2015року), що повинен становити в кількості не менше восьми осіб з постійного складу комісії та двох фахівців тієї експертної спеціальності, з якої комісія проводить атестацію. Натомість, під час розгляду питання притягнення його до відповідальності, брали участь лише семеро осіб. Решта, що брали в участь в режимі відео-аудіоконференції особи неможливо встановити, їх повноваження не підтверджені, тому на думку позивача вони не можуть повноцінно брати участь в засіданні. При цьому, до оскаржуваного рішення внесено завідомо неправдиві відомості про членів комісії, які начебто брали участь у засіданні в режимі відео-аудіоконференції. Також, голова ЕКК, своїм наказом № 137 від 08.01.2020року змінив постійний склад комісії, визначений головою Центральної ЕКК, не маючи на це права і повноважень.

Окрім того, в ЕКК Львівського НДІСЕ 08.01.2020 року були відсутні підстави для розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Так, в порушення, п.3 розділу VII Положення, ЕКК Львівського НДІСЕ 08.01.2020 року проводила розгляд на підставі лише одного подання керівника структурного підрозділу і без будь-яких подань керівництва. Про даний факт представник позивача наголошував під час засідання, однак його зауваження було відхилено без жодних мотивів, в оскаржуваному рішенні відомості про його клопотання відсутні.

Також в ході розгляду дисциплінарної справи щодо нього було порушено право на захист позивача та на ознайомлення позивача з матеріалами, які мали досліджуватись ЕКК Львівського НДІСЕ 08.01.2020року.

Всупереч п.8 розділу VII Положення, його представнику на засіданні комісії було відмовлено у наданні матеріалів для ознайомлення, а саме рецензією на висновок експерта №6056 та матеріалами наглядового провадження висновку експерта №6056. Вказані обставини позбавили позивача права на належний захист та спростування в подальшому відповідних фактів. Під час розгляду комісією не досліджувались низка документів та матеріалів, що відображені в оскаржуваному рішенні. А в резолютивній частині такого зазначені відомості, що не відповідають тим, які проголошувались під час засідання. Зокрема, в тексті рішення зазначено, що комісія одноголосно прийняла рішення притягнути ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді призупинення дії свідоцтва на строк 6 місяців з обов`язковим проходженням стажування за відповідною експертною спеціальністю. Між тим, на засіданні при проголошенні рішення комісією не було озвучено про обов`язкове проходження позивачем стажування за експертною спеціальністю.

В порушення п.11. розділу VII Положення, в оскаржуваному рішенні в описовій частині не зазначено змісту пояснень його представника, що надавались 08.01.2020року. Відповідно і не зазначено встановлених обставин з посиланням на досліджені комісією пояснення судового експерта. В мотивувальній частині на зазначено методик проведення судових експертиз, якими керувалась комісія під час прийняття рішення, оскільки в оскаржуваному рішенні лише заявляється про порушення методик проведення товарознавчих експертиз, проте не вказано яких саме.

Саму ж рецензію Київського НДІСЕ та негативну оцінку на його висновок експерта №6056 позивач вважає такою, що не відповідає наведеному Порядку рецензування, оскільки проведена безпідставно і підстави її проведення не зазначені в ній.

Не відповідає дійсності, на його думку, і висновок комісії про те, що ним порушено п.2.3. Інструкції, в частині вирішення ним питань, які виходять за межі спеціальних знань експерта під час проведення судової експертизи №3773. Вважає, що саме керівництво Львівського НДІСЕ зобов`язане перевіряти матеріали на предмет того, чи може судовий експерт надавати висновок з тих питань, які йому поставлені та саме керівництво вирішує, якому експерту доручити проведення судової експертизи та при виявленні порушень, передоручити проведення такої комісії експертів. В даному випадку позивач стверджує, що не виходив замежі спеціальних знань, оскільки експертиза № 3773 доручена йому заступником директора установи, а судом додатково залучено фахівця зі спеціальними знаннями. Сам висновок підписаний завідувачем лабораторії та погоджений помічником директора.

Також, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні хибні висновки про порушення ним вимог п.1.13. Інструкції в частині визначення складності експертиз та строків проведення експертиз № 3773 та № 211. По-перше, такі порушення відсутні у поданні про розгляд питання щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності і на засіданні не розглядались. По-друге, не враховано його експертне навантаження, самі строки проведення експертиз не були йому визначені керівництвом, що входить до їх обов`язків.

Окрім того вважає, що незаконними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я і лікуванні в стаціонарі. Також він втратив ділову репутацію, тому змушений докласти значних зусиль для відновлення усталеного способу життя та отримуваних доходів. Він був обмежений у можливості проводити судові експертизи та реалізовувати себе, як фахівець і судовий експерт, так як його фактично змусили піти з роботи. Відтак, оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 140 000 грн. 00 коп., що, на його думку, буде розумним і справедливим.

Просив про задоволення позову.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення Експертно-кваліфікаційної комісії Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №1 від 08.01.2020року.

Стягнуто з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в користь ОСОБА_2 5 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив відповідач Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування вимог покликається на те, що на засіданні Експертно-кваліфікаційної комісії Львівського НДІСЕ, що відбулось 08.01.2020 року були присутні 8 осіб з одинадцяти, що становило 2/3 від постійного складу ЕКК Львівського НДІСЕ, затвердженого 22.11.2019 року головою Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України Ю.О. Моісеєвим. При цьому положення не містить заборони участі членів ЕКК в режимі відео-аудіоконференції.

З урахуванням п.5 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2015 №301/5, (надалі Положення), голова ЕКК Львівського НДІСЕ мав право вносити на розгляд питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, а ЕКК ЛНДІСЕ мала усі підстави для розгляду такого питання.

Висновки суду про порушення права на захист та права на ознайомлення з матеріалами, які мали досліджуватись ЕКК Львівського НДІСЕ 08.01.2020 року не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до п.8 Розділу VII Положення, під час розгляду питання щодо дисциплінарної відповідальності судовий експерти може ознайомлюватись з матеріалами та давати додаткові пояснення. Право представника знайомитись з такими не передбачено та суперечить Положенню.

Вважає, що рішення ЕКК Львівського НДІСЕ №1 від 08.01.2020 року не суперечить Положенню, оскільки під час розгляду питання про обрання виду дисциплінарного стягнення комісія врахувала ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, і результати роботи експерта за попередні роки та винесла справедливе і законне рішення.

Щодо стягнення заподіяної моральної шкоди, яку позивач оцінив в 140 000 грн. 00 коп., то такі доводи є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами. Судом не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності та ймовірно тривалими душевними стражданнями, переживаннями та погіршенням стану здоров`я останнього.

Окрім того, звертає увагу на те, що згідно з п.5 Розділу VI Положення, Свідоцтво, видане працівнику НДУСЕ, дійсне за наявності посвідчення співробітника відповідної НДУСЕ. У разі звільнення працівника Свідоцтво вважається недійсним і підлягає анулюванню.

Позивач був звільнений з ЛНДІСЕ за власним бажанням 08.01.2020 року. Тому його Свідоцтво недійсне з 09.01.2020 року та анульоване у зв`язку із звільненням 08.01.2020 року згідно наказу №03-к від 08.01.2020 року, а не у зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 зазначив, що рішення є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Судом надано належно правову оцінку зібраним у справі доказам, а тому просить апеляційну скаргу Львівського НДІСЕ залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням експертно-кваліфікаційної комісії Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (надалі ЕКК ЛНДІСЕ) №1 від 08 січня 2020 року судового експерта Стецика Ю.М., як старшого наукового співробітника вказаної установи, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді призупинення дії свідоцтва від 05 серпня 2015 року № 285 на строк 6 місяців з обов`язковим проходженням стажування за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів».

Законом України "Про судову експертизу" (далі - Закон) визначено правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Відповідно до статті 7 цього Закону судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності (стаття 10 Закону).

Згідно із статтею 14 Закону судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до юридичної відповідальності.

Відповідно до статей 8, 16, 17 Закону наказом Міністерства юстиції

України від 03 березня 2015 № 301/5 затверджено Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів (далі Положення).

Це Положення (далі за текстом в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення), поряд з іншим також визначає організаційні засади, завдання та порядок діяльності експертно-кваліфікаційних комісій, які діють у науково-дослідних установах судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - ЕКК) та порядок розгляду питань дисциплінарної відповідальності судових експертів.

Порядок розгляду питань дисциплінарної відповідальності судових експертів врегульовано розділом VII Положення.

Пунктом 3 розділу VII Положення визначено, що підставою для розгляду питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів ЕКК є подання керівництва та керівників структурних підрозділів відповідної НДУСЕ щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень.

До подання додаються документи, що містять інформацію та свідчать про порушення нормативно-правових актів з питань судової експертизи, методик проведення судових експертиз (рішення суду, ухвали слідчого судді, рецензії на висновки експерта тощо) (пункт 4 розділу VII Положення).

Згідно із пунктом 5 розділу VII Положення рішення про винесення на розгляд комісії питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта приймається головою комісії.

Відповідно до пункту 9 розділу VII Положення за наслідками розгляду питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта комісія приймає одне з таких рішень: 1) притягнути судового експерта до дисциплінарної відповідальності та застосувати відповідне дисциплінарне стягнення; 2) не притягувати судового експерта до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 3 - 5 розділу III Положення визначено, що склад ЕКК формується з постійних і змінних членів. Постійний склад ЕКК затверджується головою ЦЕКК за поданням керівника НДУСЕ. До постійного складу ЕКК входять голова, його заступник, секретар, фахівець з процесуальних питань судової експертизи та представник Міністерства юстиції України, який є членом ЦЕКК. Змінний склад затверджується головою ЕКК. До змінного складу ЕКК входять найбільш досвідчені фахівці, які мають кваліфікацію судового експерта та стаж практичної роботи за спеціальністю не менше п`яти років. У разі проведення атестації з метою присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта з експертної спеціальності, фахівці з якої відсутні в установі, чи нової експертної спеціальності до змінного складу ЕКК включаються фахівці інших НДУСЕ, досвідчені фахівці відповідної галузі знань наукових установ, навчальних закладів, інших державних органів, які мають стаж практичної роботи за спеціальністю не менше п`яти років (за згодою). До участі в засіданні ЕКК запрошуються не менше двох фахівців з тієї експертної спеціальності (кваліфікаційного класу), з якої комісія проводить атестацію з метою присвоєння (підтвердження) кваліфікації (кваліфікаційного класу) судового експерта або розглядає питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Засідання ЕКК є правомочним, якщо в ньому беруть участь не менше 2/3 її постійного складу та не менше двох фахівців тієї експертної спеціальності, з якої комісія проводить атестацію щодо присвоєння (підтвердження) кваліфікації (кваліфікаційного класу) судового експерта або розглядає питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 9 розділу III Положення).

За змістом пункту 7 розділу VII Положення до початку розгляду питання щодо дисциплінарної відповідальності судовий експерт має право заявити відвід члену комісії, якщо він вважає, що член комісії заінтересований у результатах розгляду, чи має сумнів у його об`єктивності з інших причин. Питання про заявлений відвід вирішується іншими членами комісії без участі члена комісії, якому заявлено відвід, відкритим голосуванням. У разі рівності голосів член комісії вважається відведеним.

Рішення комісії про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути оскаржене в установленому законодавством порядку (пункт 21 розділу VII Положення).

При цьому, норми Положення в діючій на момент прийняття оскаржуваного рішення редакції, на відміну від нині діючої редакції Положення, не передбачали можливості проведення засідання ЕКК (участі у ньому окремих членів) в режимі відеоконференцзв`язку.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

Частинами першою третьою статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Як вбачається із відповіді Міністерства юстиції України № 9/136-33-20/9.2.2 від 08 січня 2020 року та від Львівського НДІСЕ № 28/01-20 від 08 січня 2020 року, головою ЦЕЕК при Міністерстві юстиції України Моісеєвим Ю.О. 22 листопада 2019 року затверджено постійний склад ЕКК Львівського НДІСЕ, до якого входять 11 осіб: ОСОБА_3 - голова ЕКК; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 , заступник голови ЕКК; Бадейнов Олександр Михайлович; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , секретар ЕКК. У листі Львівського НДІСЕ додатково зазначено, що відповідно до пунктів 3, 5 розділу ІІІ Положення склад ЕКК ЛНДІСЕ затверджується наказом директора на кожне засідання відповідно до завдань ЕКК.

Однак, накази директора Львівського НДІСЕ від 28 грудня 2019 року № 137 та від 08 січня 2020 року № 2, яким затверджено кількісний склад ЕКК для розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, в матеріалах справи відсутні, до відзиву на позов, поданого відповідачем такі не додано, як не додано і до апеляційної скарги.

З огляду на викладене, враховуючи що до повноважень директора Львівського НДІСЕ не віднесено вирішення питання про формування, як постійного складу ЕКК, так і змінного складу, оскільки такі затверджуються головою ЦЕКК та головою ЕКК, а члени комісії: Новак-Кривчук Р.В., Павленко О.В., Сорокіна В.О. та Губарєва В.М., як зазначено в оскаржуваному рішенні, брали участь в засіданні ЕКК в режимі відео-аудіоконференції, що не передбачено нормами Положення (і така участь не може бути перевірена, а особа ідентифікована), і з оскаржуваного рішення неможливо чітко встановити чи брали участь в засіданні ЕКК не менше двох фахівців з тієї експертної спеціальності (кваліфікаційного класу), з якої комісія розглядає питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомочність комісії в оголошеному на засіданні складі розглядати питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити і на тому, що оголошений на засіданні склад ЕКК, не відповідає тому складу, який підписав оскаржуване рішення.

З матеріалів справи убачається, що на засіданні ЕКК представником позивача було заявлено відвід члену комісії ОСОБА_13 та членам комісії експертам Київського НДІСЕ, який, як убачається з аналізу змісту оскаржуваного рішення, залишився невирішеним, що також ставить під сумнів правомочність комісії.

Окрім цього, встановивши, що відповідачем не подано до суду подання керівництва та керівників структурних підрозділів відповідної НДУСЕ щодо результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або методичних вимог під час проведення досліджень, яке є єдиною підставою для початку вирішення питання про притягнення експерта до дисциплінарної відповідальності, а також рішення про винесення на розгляд комісії питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта, прийнято головою комісії після надходження до нього відповідного подання, суд першої інстанції вірно оцінив такі обставини на користь протиправності оскаржуваного рішення.

При цьому колегія суддів звертає увагу і на те, що зміст проголошеної резолютивної частини рішення, не відповідає викладу резолютивної частини у письмовому тексті рішення, зокрема про обов`язок проходження стажування, як це зазначено у рішення, проголошено не було.

За таких обставин, встановлених судом першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято неповноважним складом ЕКК, за відсутності кворуму, а саме дисциплінарне провадження ініційовано неналежним суб`єктом, з порушенням процедури, визначеної Положенням, що призвело до безпідставного його розгляду по суті. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визнав оскаржуване рішення незаконним та скасував його.

Врахувавши обставини справи, суд першої інстанції належним чином обґрунтував свій висновок про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, визначивши її розмір у сумі 5 000 грн. 00 коп., що не суперечить засадам розумності, виваженості і справедливості.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом першим частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія судді в приходить до висновку, що вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.