Справа № 664/3526/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року Цюрупинський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Сіденко С.І.

секретар судового засідання СкорикН.С.,

без сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Олешки в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Цюрупинського районного суду Херсонської області із позовною заявою через свого представника, адвоката Паламарчука В.В. звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із вказаним позовом, у якому просить суд визнати за нею право на житловий будинок з господарчими і побутовими спорудами АДРЕСА_1 , в порядку набувальної давності. Позовні вимоги обґрутовано тим, що позивач проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми з вересня 2010 року. Відповідач ОСОБА_2 отримав в дар 46/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, що підтверджується договором дарування від 16.11.1994 року. Рішенням виконкому Цюрупинської міської ради від 13.03.1996 року №61 відповідачу ОСОБА_2 було надано дозвіл будівництво нового житлового будинку на місці 46/100 частин старого будинку по АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_3 являється власником іншої частини житлового будинку АДРЕСА_2 , його частка складає 54/100. Реальний розподіл будинку було здійснено ще 08.11.1978 року, що підтверджується відповідною схемою і пропозицією. Після розподілу кожне домоволодіння отримало окремий лицьовий рахунок та свою окрему адресу. Починаючи з вересня 2010 року відповідач ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає, і жодним чином не цікавиться долею свого майна. Натомість позивач спірним майном відкрито і безперервно володіє на протязі останніх десяти років, вирішити питання про право власності на вказаний об`єкт позивач може тільки в судовому порядку.

Представник позивача надав суду заяву, за якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за його з позивачкою відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви, якими просять розглядати справу без їхньої участі, позов визнають в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч.4 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 46/100 частини житлового будинку з господарчими і побутовими спорудами АДРЕСА_1 відповідно до Договору дарування, зареєстрованому в реєстрі за №І-3700 від 16.11.1994 р. належить ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником іншої частини житлового будинку з господарчими і побутовими спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 з вересня 2010 року не проживає у вказаному будинку, не цікавиться долею свого майна.

Натомість ОСОБА_1 користується спірним майном відкрито і безперервно володіє ним протягом останніх десяти років, здійснює за ним догляд, підтримує у належному стані.

Згідно ст.344ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини другої статті 344 ЦК, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови).

Отже, враховуючи те, що позивач добросовісно заволодів і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнання відповідачами - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позову, а також те, що визнання позову не порушує права інших осіб, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат не заявлялось.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76, 81, 95, 206, 258, 263-265, 273, 274, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 344 Цивільного Кодексу України,суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарчими і побутовими спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 01.04.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП не відомий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя С.І. Сіденко