П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/13615/20

Номер провадження 22-ц/824/396/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року, та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року, ухвалені під головуванням судді Оксюти Т. Г., у справі за позовом Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Італімпорт», ОСОБА_1 , про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року Страхове-Перестрахувальне Товариство «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Італімпорт», ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на його користь 105 645 грн. 99 коп. у тому числі: страхове відшкодування у розмірі 99 000 грн., пеню у розмірі 5 664 грн. 10 коп., 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 981 грн. 89 коп.; стягнення з ОСОБА_1 на його користь шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 133 059 грн. 10 коп.; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Італімпорт» на його користь шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 133 059 грн. 10 коп.;покладення судових витрат на відповідачів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 01 червня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Toyota Land Cruiser під керуванням ОСОБА_1 та Mercedes-Benz під керуванням ОСОБА_2 в наслідок якої, зазначені транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди власником транспортного засіб Toyota Land Cruiser було ТОВ «Італімпорт».

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, цивільно-правова відповідальність якого, застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Транспортний засіб, яким керував потерпілий ОСОБА_2 , застраховано у СПТ «Молдкарго» АТ.

13 червня 2017 року на адресу СПТ «Молодкарго» АТ надійшла заява від ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим, 16 червня 2017 року було проведено огляд автомобіля Mercedes-Benz.

Так, згідно акту виконаних робіт № 00039314 від 11 січня 2018 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Гранд Преміум», загальна вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля на використаних матеріалів складає 161 923 молдавських лей, яка була сплачена позивачем на користь вказаного товариства.

Таким чином, на думку позивача, розмір матеріального збитку завданого потерпілій особі становить 161 923 молдавських лей, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 232 059 грн. 10 коп.

Позивач зазначає, що він звертався до відповідача-1, зокрема, 16 лютого 2018 року із претензією про відшкодування шкоди, 28 лютого 2018 року із заявою з наданням документів, перекладених на українську мову на банківських реквізитів у національній валюті, 20 листопада 2019 року із заявою про надання додаткових документів, перекладених на українську мову. Крім того, 15 липня 2019 року позивач звернувся з листом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг, проте кошти сплачені потерпілій особі у межах страхового ліміту відповідача-1, позивачу сплачені не були.

Позивач посилається на те, що згідно страхового полісу АК/1515406 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 лютого 2017 року, відповідач-1 зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 100 000 грн.; розмір франшизи становить 1 000 грн. таким чином, розмір страхового відшкодування, яке відповідач-1 зобов`язаний сплатити на користь позивача становить 99 000 грн. Крім того, позивач вважає, що у даному випадку наявні підстави й для стягнення з відповідача-1 на його користь пені та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 міг перебувати у трудових відносинах з ТОВ «Італімпорт», у зв`язку з чим, розмір шкоди яку вони повинні відшкодувати позивачу становить 133 059 грн. 10 коп.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року (т. ІІ а.с. 39-43) позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) страхове відшкодування в сумі 99 000 грн., пеню в сумі 5 664 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 981 грн. 89 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) матеріальну шкоду в сумі 133 059 грн. 10 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) судовий збір в сумі 1 193 грн. 52 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) судовий збір в сумі 1 193 грн. 52 грн.

У задоволені вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Італімпорт», відмовлено.

У листопада 2020 року Страхове-Перестрахувальне Товариство «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) звернулося до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про стягнення судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року (т. ІІ а.с. 73-74) стягнуто в рівних частинах з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_1 на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги в сумі 20 066 грн. 70 коп.

Не погодившись із рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 133 059 грн. 52 коп., 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення норм чинного законодавства у вищевказаній частині, просив рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року в частині стягнення з нього матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що покладені в основу оскаржуваного рішення висновки суду, свідчать про те, що суд лише констатував доведеність вимог позивача, не надав оцінку доказам, проігнорував доводи відповідачів, залишив поза увагою заяви сторін про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності та не застосував норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Скаржник зазначає, що пошкоджений транспортний засіб експертом не оглядався, а обсяг пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди не встановлювався.

На думку скаржника, єдиним належним доказом обсягу пошкоджень, які наявні в матеріалах справи, є схема місця ДТП складена 01 червня 2017 року. Разом з тим, під час ремонту автомобіля Mercedes-Benz були проведені ремонтні роботи та замінені деталі в обсязі, що не узгоджується з обсягом пошкоджень транспортного засобу зазначених у схемі ДТП.

Крім того, скаржник вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом після спливу строку позовної давності, що не було взято до уваги судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Не погодившись із рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року, 02 січня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» направило апеляційну скаргу у якій, просило вищевказані рішення в частині стягнення з останнього страхового відшкодування та витрат на оплату правничої допомоги скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, а відтак, підлягає закриттю, у зв`язку з чим, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

Скаржник зазначає, що 05 жовтня 2020 року ним було подано клопотання про застосування строку позовної давності, яке судом першої інстанції безпідставно було залишено без розгляду.

На думку скаржника, сума гонорару адвоката в розмірі 20 066 грн. 70 коп. є значно завищеною, безпідставною та не підтверджена жодними доказами у зв`язку з чим не може бути з нього стягнута.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

12 січня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від СПТ «Молодкарго» АТ (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 з відповідними підтвердженнями про направлення його всім учасникам справи.

З вказаного відзиві вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене відповідно до норм матеріального та дотриманні норм процесуального права на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи.

Позивач посилається на те, що згідно актом виконаних робіт № 00039314 від 11 січня 2018 року, вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу та використаних матеріалів становить 161 923 молдовських лей. Вказані кошти були сплачені позивачем на користь ТОВ «Гранд Преміум», яке здійснювало ремонтні роботи транспортного засобу.

Позивач зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження необґрунтованості визначеного розміру спричиненої шкоди, матеріали справи не містять. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру шкоди, який підлягає стягненню зі скаржника.

Позивач зазначає, що товариство звернулося до суду з даним позовом в межах строку позовної давності, визначеного ч. 1 ст. 257 ЦК України, з урахуванням положень п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Досковський В. Г. підтримав доводи обох апеляційних скарг та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у ній.

Представник позивача - адвокат Бєлогуб М. В. заперечував проти доводів апеляційних скарг, та просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Представники відповідачів-1 та 2 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних заявлених до відповідача-2 сторонами не оскаржується, а відтак, згідно приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не потребують апеляційного перегляду.

Задовольняючи позовні вимоги заявлені до відповідачів-1 та 3, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2017 року ОСОБА_1 було визнано у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 червня 2017 року, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Українська страхова Група».

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (т. І а.с. 35).

Майнові інтереси ОСОБА_3 пов`язані з володінням, використанням та адмініструванням транспортного засобу Mercedes СLEA450 застраховані у СПТ «МОЛДКАРГО» АТ зі строком дії до 26 січня 2018 року включно (т. І а.с. 60-77, 78-79).

Згідно наказу № 129-d від 01 лютого 2018 року СПТ «MOLDCARGO» («МОЛДКАРГО») АТ, визнано для застрахованої ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 161 923 лея за збиток заподіяний автомобілю Mercedes СLEA450, яку перераховано на рахунок ремонтної станції «Grand Premium» SRL (т. І а.с. 46).

З акту виконаних робіт № 00039314 вбачається, що на ремонтні роботи та матеріали для здійснення ремонту автомобіля Mercedes-Benz були витрачені кошти у сумі 161 923 лей (т. І а.с. 121-126).

СПТ «МОЛДКАРГО» АТ сплатило на користь ТОВ «Гранд Преміум» за ремонт автомобіля Mercedes-Benz - 161 923 лей (т. І а.с. 143-158).

16 лютого 2018 року СПТ «МОЛДКАРГО» АТ звернулося до СК «Українська страхова група з претензією в якій просив перерахувати на його рахунок страхове відшкодування у сумі 7 702,12 Євро (т. І а.с. 159).

Листом від 19 серпня 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» повідомило СПТ «МОЛДКАРГО» АТ про необхідність надання зазначених в листі документів, після чого товариство повернеться до розгляду заявленого страхового випадку (т. І а.с. 177-178).

20 листопада 2019 року СПТ «МОЛДКАРГО» АТ направило на адресу ПАТ «СК «Українська страхова група» документи зазначені у вищевказаному листі (т. І а.с. 179), які були отримані останнім 02 грудня 2019 року (т. І а.с. 180).

Так, відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 978 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що постановою Святошинського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 01 червня 2017 року за участю транспортних засобів Mercedes-Benz під керуванням ОСОБА_2 та Toyota Land Cruiser під керуванням ОСОБА_1 .

На момент вчинення вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes-Benz було застраховано у СПТ «Молдкарго» АТ.

Згідно акту виконаних робіт №00039314 року від 11 січня 2018 року, укладеним між Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Преміум» (Mercedes service) та СПТ «Молдкарго» АТ, загальна вартість виконаних робіт по ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz та використаних матеріалів складає 161 923 молдавських лей, які були сплачені останнім на користь ТОВ «Гранд Преміум».

З вказаного вбачається, що СПТ «Молдкарго» АТ відшкодувало потерпілій особі збитки, задані останній унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01 червня 2017 року, у сумі 161 923 молдавських лей, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України становить 232 059 грн. 10 коп.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається з полісу № АК/1515406, розмір грошової суми, у межах якої ПрАТ «СК «УСГ» зобов`язане здійснити виплату страхового відшкодування, становить 100 000 грн., а розмір франшизи складає 1 000 грн.

Враховуючи те, що СПТ «МОЛДКАРГО» АТ виплатило потерпілій особі страхове відшкодування, до останнього перейшло право вимоги, яке потерпіла особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, з метою отримання страхового відшкодування (в межах виплаченого страхового відшкодування) СПТ «МОЛДКАРГО» АТ неодноразово зверталося до ПрАТ «СК «УСГ» із претензією та заявами, разом з тим, у добровільному порядку грошові кошти в рахунок страхового відшкодування ПрАТ «СК «УСГ» сплачено не було.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхової суми, зазначених у страховому полісі №АК/1515406, відповідач-1 зобов`язаний відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 червня 2017 року, яка становить 99 000 грн.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, з матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що ПрАТ «СК «УСГ» у встановлені законом строки не виплатив СПТ «МОЛДКАРГО» АТ страхове відшкодування в сумі 99 000 грн. у зв`язку з чим, у останнього наявні підстави для стягнення з відповідача-1 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

В матеріалах справи наявний розрахунок, наданий позивачем, з якого вбачається, що розмір пені за прострочення виконання зобов`язання складає 5 664 грн. 10 коп.

Вказаний розрахунок не викликає сумніву у колегії суддів щодо його правильності, крім того, останній не спростований ПрАТ «СК «УСГ»..

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача-1 на користь позивача пені за прострочення виконання зобов`язання, що у сумі 5 664 грн. 10 коп.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи невиконання відповідачем-1 своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування позивачу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача-1 на користь позивача 3% річних у сумі 981 грн. 89 коп.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 червня 2017 року за участю транспортних засобів Toyota Land Cruiser та Mercedes-Benz.

Таким чином, на ОСОБА_1 покладається обов`язок по відшкодуванню різниці між розміром фактичної шкоди та страховим відшкодуванням, що становить 133 059 грн. 10 коп.

Посилання ОСОБА_1 на те, що пошкоджений транспортний засіб експертом не оглядався, а обсяг пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди не встановлювався, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, протоколом виявлення збитків від 16 червня 2017 року, складений інженером-експертом Плешка С.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржників на неповідомлення їх про дату, та місце проведення огляду транспортного засобу, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою повідомлення ПрАТ «СК «УСГ» про проведення 16 червня 2017 року огляду транспортного засобу «MERCEDES- BENZ», направив на адресу ПрАТ «СК «Українська УСГ» телеграму, яка була вручена 14 червня 2017 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням від 21 червня 2017 року.

Крім того, телеграму про повідомлення місця, дати та часу проведення огляду транспортного засобу було направлено й на адресу ОСОБА_1 .

Разом з тим, як вбачається зі зворотного поштового повідомлення від 15 червня 2017 року телеграма не була вручена ОСОБА_1 з причин: «не з`явлення особи за повідомленням», «закрита квартира».

З вказаного вбачається, що відповідачі-1 та 3 належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення огляд транспортного засобу у зв`язку з чим, не були позбавлені можливості бути присутніми під час проведення такого огляду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час ремонту автомобіля Mercedes-Benz були проведені ремонтні роботи та замінені деталі в обсязі, що не узгоджується з обсягом пошкоджень транспортного засобу зазначених у схемі ДТП, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки в матеріалах справи наявний протокол виявлення збитків від 16 червня 2017 року, складений інженером-експертом Плешка С., в якому зазначено про пошкодження транспортного засобу у наслідок дорожньо-транспортної пригоди від 01 червня 2017 року та які були усунуті внаслідок відповідних ремонтних робіт проведених ТОВ «Гранд Преміум» на замовлення позивача.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» страхового відшкодування не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Як вбачається з висновків Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року викладених у справі № 569/2749/15-ц, позовні вимоги до кількох відповідачів, серед яких є хоча б одна фізична особа, мають розглядатися в одному провадженні, якщо такі вимоги однорідні, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог.

Враховуючи, що в даному випадку відповідачами по справі є фізична та юридична особи, позовні вимоги до яких, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог, розгляд даної справи повинен здійснюватись у порядку цивільного судочинства.

Посилання скаржників на те, що з даним позовом позивач звернувся з пропуском строку позовної давності, є безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 01 червня 2017 року. Разом з тим, листом від 18 серпня 2019 року відповідачем-1 було повідомлено позивачу про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, який було отримано позивачем 29 серпня 2019 року.

Таким чином, про наявність порушеного права позивача, останньому стало відомо саме з дня отримання вищевказаної відповіді, тобто з 29 серпня 2019 року, а позовну заяву направлено до суду 20 червня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо стягнення з відповідачів-1 та 3 в рівних частинах витрат на правничу допомогу у сумі 20 066 грн. 70 коп., суд першої інстанції виходив з того, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем було надано до суду, копії наступних документів: договору про надання правової допомоги №22 від 20 травня 2020 року; додаткової угоди №1 до договору № 22 про надання правової допомоги від 20 травня 2020 року; інвойсу № 27 від 21 травня 2020 року; меморіального ордеру № 22050143FC від 25 травня 2020 року; виписки з особового рахунку АО «Едвайзерс» за 25 травня 2020 рік; акту прийому-передачі наданих послуг від 12 листопада 2020 року.

Так, враховуючи ціну позову, складність даної справи та надані позивачем вищевказані докази, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів-1 та 3, в рівних частинах, на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 20 066 грн. 70 коп.

Посилання ПрАТ «СК «Українська страхова компанія» на те, що сума гонорару адвоката в розмірі 20 066 грн. 70 коп. є значно завищеною, безпідставною та не підтверджена жодними доказами спростовується наявними в матеріалах доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги №22 від 20 травня 2020 року, додатковою угодою №1 до договору № 22 про надання правової допомоги від 20 травня 2020 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 12 листопада 2020 року.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року, залишити без змін.

У січні 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від позивача про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 20 000 грн. до якої позивачем додано, зокрема, копію додаткової угоди № 2 до договору № 22 про надання правової допомоги від 20 травня 2020 року та копію акту прийому-передачі наданих послуг.

Так, враховуючи ціну позову, складність даної справи та надані позивачу послуги з правничої допомоги під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача-2 на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Страхового-Перестрахувального Товариства «МОЛДКАРГО» Акціонерне товариство (S.A.R. «MOLDCARGO» S.A.)(ідентифікаційний номер 819) витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова