Справа № 349/662/20
Провадження № 22-ц/4808/523/21
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Максюти І.О., Томин О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 10 грудня 2020 року, вскладі судді Рибія М.Г., у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 27 689,34 грн боргу за кредитним договором від 18.07.2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що 18.07.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надало ОСОБА_1 кредит, який свої зобов`язання за кредитним договором порушив та не повернув борг.

26.06.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 20190626 і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі 27689,34 грн, з яких: кредит 9909,47 грн; річні проценти за користування кредитом 2118,25 грн; щомісячні проценти за користування кредитом 8076,62 грн; пеня 7585,00 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 10 грудня 2020 року задоволено частково позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 22104,34 грн, з них: 9909,47 грн кредит, 2 118,25 річні проценти за користування кредитом, 8 076,62 щомісячні проценти за користування кредитом, 2 000 - пеня, та судовий збір у розмірі 2102 грн.

ОСОБА_1 на дане рішення подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що жодного договору, крім заяви на отримання кредиту від 18.07.2016 року не підписував, відтак жодних зобов`язань перед кредитною установою нести не повинен.

Заборгованості в сумі 22104,34 грн в нього не має, оскільки згідно платіжного доручення від 18 липня 2016 року йому перераховано 10000 грн, а заборгованість розраховано з суми 15170 грн. На погашення кредиту сплатив 12362 грн.

Вважає, що позивач не має права вимагати повернення боргу по споживчому кредиту, строк давності якого минув.

Апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що 18.07.2016 року ОСОБА_1 подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №, підписанням якої підтвердив згоду, що подана ним заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір між останніми та відповідачем, як позичальником, а також отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» .

Зазначає, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в сумі 15170 грн, в заяві від 18.07.2016 року№ сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту, що складається із початкового проценту 4,5% (з 450 грн), із щомісячних процентів у розмірі 2,5% від суми кредиту, річних процентів 12% від суми боргу за договором та 0,3% щоденної пені. Загальна сума кредиту становить 15170 грн, з них 10000 грн кредит, 400 грн страховий платіж ОСОБА_1 договір 62026053/16FM від 15.07.2016 року за рахунок кредитних коштів, 4320 грн оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 18.07.2016 року.

Вважає, що позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу, щомісячними процентами та пенею.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строків позовної давності не відповідає дійсним обставинам справи. Відповідно до графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, банком та позичальником передбачено щомісячне погашення Кредиту, починаючи з 15.08.2016 року по 15.07.2019 року включно. Оскільки позовна заява подана в травні 2020 року, то позивачем не пропущено строк позовної давності.

Просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду залишити без змін.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає з азначеним вимогам закону.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що ОСОБА_1 прострочив виконання своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, а тому з нього слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 22104,34 грн, зменшивши розмір пені до 2000 грн, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18.07.2016 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та заяву № на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в розмірі 15170,00 грн. В заяві № ОСОБА_1 доручив кредитору перерахувати на свій рахунок 10000,00 грн, на рахунок СК «Арсенал Страхування» - 400,00 грн, та на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 4320,00 грн (а.с 51,52).

В заяві № визначено строк кредиту 36 місяців, початковий процент 4,5 (450,00 грн), щомісячні проценти 2,50, річні проценти 12, пеня у розмірі 0,3 від загальної суми прострочення на день.

Згідно з копією платіжного доручення від 18.07.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» перерахувало ОСОБА_1 10000,00 грн.

Копією договору про відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», витягом з реєстру боржників від 26.06.2019 року підтверджується факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 18.07.2016 року на суму 27689,34 грн (а.с.27-30).

Відповідно до довідки №-3479781-SG від 16.07.2019 року та розрахунку заборгованості від 26.06.2019 року сума заборгованості становить: розмір простроченого кредиту 9909,47 грн; річних процентів за користування кредитом 2118,25 грн; щомісячних процентів за користування кредитом 8076,62 грн; пені 7585,00 грн (а.с. 22-24).

Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин першої та третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, встановивши, що зобов`язання за кредитним договором від 18.07.2016 року позичальником належним чином не виконано, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за цим договором.

При цьому, суд перевірив розрахунок кредитної заборгованості на дотримання вимог умов договору та закону, а відповідачем у порушення вимог статті 81 ЦПК України доказів на спростування цього розрахунку не надано, тому доводи апеляційної скарги про невідповідність розрахунку банку дійсним обставинам справи є безпідставними.

Також безпідставним є твердження апелянта, що ним, як позичальником було отримано кредит у розмірі 10000 грн, а не 15170 грн, оскільки вказане спростовується змістом заяви № на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» від 18.07.2016 року, підписаної ОСОБА_1 , згідно з якою останній просив перерахувати, за рахунок отримуваного ним кредиту, грошові кошти у розмірі 10000 грн надання кредиту, 400 грн страховий платіж, 4320 грн оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 18.07.2016 року та зобов`язався сплатити початковий процент 4,5 (450,00 грн).

Крім того, відповідно до графіка платежів, підписаного відповідачем, попередній розрахунок становив: 15170 грн повернення кредиту, 2954.51 грн річні проценти, 13653 грн щомісячні проценти.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За таких обставин право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язку з його внесення і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Відповідні висновки щодо застосування норм матеріального права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Оскільки за умовами договору ОСОБА_1 зобов`язався повертати кредит, сплачувати проценти і комісію до 17 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним зі щомісячних платежів починався з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відповідно до довідки вих. №-3479781-SG від 16.07.2019 року остання сума надходжень від ОСОБА_1 на погашення кредиту надійшла 22.09.2017 року 883 грн. Апелянтом до апеляційної скарги надані копії квитанцій на підтвердження 14 платежів по 883 грн з 17.08.2016 року по 22.09.2017 року.

Таким чином, строк вимоги починається з 18.10.2017 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду 20.05.2020 року в межах строків позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 10 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.О. Максюта

О.О. Томин