Справа № 523/4686/20
Провадження №2/523/537/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якій просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 . Позов мотивований тим, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, від спільного проживання у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 05.02.2020 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 . Син ОСОБА_3 проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 21.02.2020 року та актом проживання від 21.02.2020 року. Позивач зазначає, що має чоловіка ОСОБА_4 , який забезпечує родину, має дохід, постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалась, спиртними напоями не зловживає, з сином має добрі стосунки. Син проживав з нею з 2012 року по січень 2020 року, у лютому 2020 року відповідач забрав дитину та не дає їй бачитись з сином. Нормативно позивач обґрунтувала позов: ч.4, 5 ст. 19, ст. 141, 150, 157, ч.1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.1991 року, ч.4 ст. 29 Цивільного кодексу України, ст.2 Протоколу №4 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59.

Ухвалою судді Бабакова В.П. від 20.08.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

15.09.2020 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, в якій ОСОБА_2 просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком. Позов мотивовано тим, що з моменту розірвання стосунків з ОСОБА_1 спільна дитина ОСОБА_3 не мешкав разом з матір`ю. З 2018 року дитина проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №60 від 21.04.2020 року, виданою ОСББ «БОШ» та актами, дитина знаходиться на повному утриманні батька та категорично не погоджується мешкати з матір`ю. Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.07.2020 встановлено доцільність визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 . Нормативно позивач за зустрічним позовом обґрунтував позов: ч.3 ст. 29 ЦК України, ч.8 ст.7, ст. 141, ч.1 ст. 161, ст. 171 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року

17.02.2021 року автоматизованою системою розподілу справ дана справа розподілена на суддю Далеко К.О.

Ухвалою судді від 22.02.2021 року прийнято цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком до свого провадження, призначено розгляд справи.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з`явилась. Також до судового засідання не з`явились представники ОСОБА_1 - адвокат Козак А.В. та ОСОБА_5 . Клопотаннями від 10.02.2021 року, 19.04.2021 року, 26.05.2021 року, 27.07.2021 року представник позивача просив провести судові засідання без його участі та участі його довірителя ОСОБА_1 . Відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 не надала.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не визнав первісний позов, просив відмовити у його задоволенні та підтримав позовні вимоги зустрічного позову, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Також зазначив, що дитина ОСОБА_3 проживає разом із ним постійно близько двох років. На теперішній час вони проживають у двокімнатній квартирі дружини, за адресою: АДРЕСА_2 . Склад його сім`ї: дружина та двоє дітей - малолітній ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , якому 13 років, дружина працює, він також працює, має стабільний доход. Малолітній син категорично не бажає проживати та навіть зустрічатись з матір`ю, в свою чергу він не чинить жодних перешкод їх зустрічі. Він бажає, щоб його син був щасливий, та не повторив долю старшого брата, який перебуває в Одеському слідчому ізоляторі.

У судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - адвокат Самборська Н.П. заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний, з тих же підстав, що наведено у зустрічному позові. Звернула увагу суду на висновок органу опіки та піклування, який вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього з батьком, та на висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи.

У судове засіданні 27.07.2021 року не з`явились відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник - адвокат Самборська Н.П. Заявою від 27.07.2021 року адвокат Самборська Н.П. просила розглянути справу за її та ОСОБА_2 відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей Одеської міської ради, не забезпечила явку свого представника до судового засідання, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, листом від 25.06.2021 року просила розглянути справу за відсутності її представника і прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів малолітньої дитини.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради не забезпечила явку свого представника до судового засідання, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судовою повісткою, заявою просила розглянути справу за її відсутності, із урахуванням прав та інтересів дитини, а також висновку органу опіки та піклування.

Судом здійснювалось фіксування судового засідання, на виконання вимог ч.1 ст.247 ЦПК України, крім 27.07.2021 року (не здійснювалось на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені суду докази, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак спільно проживали на протязі 2006 - 2012 років. Вказана обставина не заперечується учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

У період спільного проживання, у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , повторно виданого Суворовським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19.02.2020 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ., що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання.

Протягом 2013 - 2019 років малолітня дитина ОСОБА_3 проживав то у матері, то у батька, то з бабусею. До таких висновків суд дійшов виходячи із аналізу матеріалів справи, оскільки надані сторонами по справі докази, в підтвердження обставин проживання дитини з кожним із них, суперечать один одному.

Зокрема, згідно довідки Голови правління Об`єднання співвласників «9-й квартал» за вих. №10 від 21.02.2020 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації. Разом з нею проживають ОСОБА_3 , 2010 року народження, ОСОБА_9 , 2004 року народження, ОСОБА_4 , 1970 року народження. Довідка складена згідно акту проживання від 21.02.2020 року.

Згідно акта про проживання від 21.02.2020 року, який підписаний мешканцями квартир 96 , 86 , АДРЕСА_7 за адресою: АДРЕСА_4 проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

В свою чергу, згідно акта від 30.06.2020 року, підписаного сусідами та Депутатом Красносільської селищної ради, ОСОБА_3 проживав спільно з батьком ОСОБА_2 і його близькими родичами з 2013 по 2018 року за адресою: АДРЕСА_8 . Утриманням та вихованням дитини повністю займався його батько. Допомагала і брала активну участь його бабуся і мама. Дитина була забезпечена всім необхідним, а також турботою та любов`ю. Матір дитини приходила дуже рідко і не приділяла належної уваги синові.

Згідно довідки № 60 від 21.04.2020 року (виписка із будинкової книги про склад сімёї та прописку) ОСОБА_2 проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 . За даною адресою також проживають: ОСОБА_11 1966 року народження, ОСОБА_12 1966 року народження, ОСОБА_2 1986 року народження, ОСОБА_13 1993 року народження, ОСОБА_3 2010 року народження (без реєстрації).

Згідно акта від 28.06.2020 року, підписаного сусідами та затвердженого Управителем ОСББ «УСПІХ-СУВОРОВСЬКИЙ», ОСОБА_3 проживав спільно з батьком ОСОБА_2 і його близькими родичами з 2018 по 2019 роки за адресою: АДРЕСА_1 . Утриманням та вихованням дитини повністю займався його батько. Допомагала і брала активну участь його бабуся і мама. Дитина була забезпечена всім необхідним, а також турботою та любов`ю. Матір дитини приходила дуже рідко і не приділяла належної уваги синові.

Як встановлено судом, з початку 2020 року по теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком. Спочатку вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , а на теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_10 . Вказана обставина встановлена судом виходячи із пояснень відповідача і позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , наданих у судовому засіданні, акта від 28.06.2020 року, підписаного сусідами та затвердженого Управителем ОСББ «УСПІХ-СУВОРОВСЬКИЙ» та змісту позовної заяви самої ОСОБА_1 , яка не виявила бажання бути присутньою у судовому засіданні, однак у позові зазначала, що з початку 2020 року син проживає з батьком.

ОСОБА_2 являється фізичною особою підприємцем, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Види діяльності: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Як встановлено з довідки про доходи за останній звітний період - за 2019 рік, виданої Начальником Північного управління у м. одесі ГУ ДПС в Одеській області, загальна сума доходу за звітний період ОСОБА_2 складає 914 320, 00 гривень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 має достатній рівень доходу для матеріального забезпечення та утримання сина ОСОБА_3 , забезпечення йому належних умов навчання та розвитку.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надав суду висновок від 22.07.2020 року № 01-05-3/251 вх, згідно з яким орган, уповноважений державою здійснювати захист інтересів дітей, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 .

При ухваленні вказаного висновку Орган опіки та піклування врахувала як умови проживання дитини за місцем проживання батька, за яким створено всі належні умови, так і думку дитину, яка була з`ясована в ході розгляду питання надання висновку, згідно якої дитина бажає проживати з батьком, оскільки матір не приділяє йому належної уваги, постійно на нього кричить.

Суд враховує вказаний висновок при вирішенні справи, оскільки він є достатньо обґрунтованим та таким, що наданий з урахуванням думки малолітнього ОСОБА_3 , що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 160 СК України, та ст. 171 СК України.

З характеристи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої директором ОНВК №67 «Загальноосвітня школа I-III ст. - ліцей» Олеської міської ради Одеської області вбачається, що ОСОБА_12 навчається в даній школі з 1 класу. За час навчання виявив середній рівень знань. На уроках активний, але буває не уважний, часто відволікається. Інколи порушує норми та правила поведінки в школі. У складних ситуаціях можливі імпульсивність, агресивність, які носять захисний характер. Активний у спілкуванні з однолітками. Хлопчик дуже змінився після смерті прабабусі, так як до цього часу він проживав із нею. Останнім часом він став проявляти агресивність, відношення до навчального процесу змінилось у гіршу сторону: на уроках не працює, дуже часто ігнорує правила поведінки, на зауваження не реагує. Мама була присутня на одному з трьох батьківських зборів, яке було наприкінці 1 семестру 2019-2020 н.р., але на прохання класного керівника підходила індивідуально. Значну увагу приділяє хлопчику бабуся, він деякий час проживав у неї, але часто навідував маму. Наприкінці 1 семестру мама почала більш активніше цікавитись сином. Зі слів колишнього класного керівника, батько постійно приділяв увагу вихованню сина. Батьки регулярно матеріально допомагають школі у вигляді благодійних внесків для поліпшення матеріально-технічної бази ОНВК.

З характеристики ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданої Директором Громадської організації СК Пальміра 2019 вбачається, що ОСОБА_12 займається в клубі «Пальміра» з вересня 2019 року. Під час занять хлопчик проявляє інтерес до футболу, зацікавлений у власному розвитку в цьому напрямку, тренування відвідує регулярно, хлопець активний, зосереджений, дисциплінований. На тренування ОСОБА_3 супроводжують бабуся або батько. Батько приділяє багато уваги та зусиль фізичному розвитку дитини, здоров`ю, повністю фінансує заняття сина спортом.

Також суд зазначає, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_2 надав суду Висновку Експерта Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» №15/20 ОСОБА_15 , складений 10 грудня 2020 року, за результатами проведення судової психологічної експертизи. Даний висновок був зроблений для надання до суду по справі № 523/4686/20, за замовленням ОСОБА_16 , експерту надавалась копія первісної позовної заяви та зустрічної позовної заяви. Відповідно до вимог п.7 ст. 102 ЦПК України експерт попереджався про відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 Кримінального кодексу України.

Враховуючи висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року за № 522/1029/18, суд приймає висновок Експерта Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» №15/20 ОСОБА_15 , складений 10 грудня 2020 року, за результатами проведення судової психологічної експертизи, як належний і допустимий по цій справі.

Згідно даного висновку:

-індивідуально-психологічні особливості дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : достатній (не нижче середнього) рівень інтелектуального розвитку, емоційна чутливість, вразливість, недовірливість, високий рівень ситуативної тривоги та напруги.

-психологічні умови виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сім`ї разом із батьком сприяють його розвитку. У цій системі сімейних відносин він відчуває любов, турботу про себе, безпеку.

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до батька ОСОБА_2 відчуває любов, прихильність. До матері ОСОБА_1 у нього негативне ставлення, він її боїться, в даний час не хоче з нею бачитися.

-поведінка батька, ОСОБА_2 , надає позитивний вплив на розвиток малолітнього ОСОБА_3 . Поведінка метері, ОСОБА_1 , надає негативний вплив на розвиток малолітнього ОСОБА_3 .

-проживання дитини в даний час психологічно доцільніше з батьком, ОСОБА_2 .

-для забезпечення найліпших інтересів дитини ОСОБА_3 експертом рекомендовано: відвідування дитиною психолога, пісочної ерапії, творчих гуртків для подолання тривожності, підвищення самооцінки, боротьби зі страхами; заняття спортом (відповідно до власних уподобань дитини); припинення зістрічей дитини з матір`ю ОСОБА_1 до того часу, коли ОСОБА_3 проявить бажання спілкуватись з нею.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги,особлива увагамає бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, на яку як на підставу своїх вимог посилається позивач за первісним позовом, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків коли є виняткові обставини, буди розлучена зі своєю матір`ю.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».

З огляду на викладене суд констатує, що жоден з батьків не має наперед встановлених законодавчих переваг при вирішенні питання з ким із них має проживати дитина. Це питання вирішується судом з урахуванням комплексу представлених доказів та встановлених фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із матеріалів справи судом встановлено, що батько ОСОБА_2 має самостійний, стабільний дохід від підприємницької діяльності, забезпечений придатним для нормального виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_3 житлом, в якому створено належні умови для виховання та розвитку дитини, бажає визначити місце проживання дитини з собою, позитивно впливає на розвиток малолітнього.

Таке ж бажання виявляє і дитина, що вбачається із висновку органу опіки та піклування від 22.07.2020 № 01-05-3/251 вх та висновку Експерта Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» №15/20 ОСОБА_15 , складеного 10 грудня 2020 року.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності необхідності виклику малолітньої дитини до судового засідання, згідно ч.2 ст. 171 Сімейного кодексу України, оскільки думка дитини була вислухана як при наданні висновку органом опіки та піклування, так і при наданні Висновку експертом Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка».

В свою чергу судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , про що 05.02.2020 року складено відповідний актовий запис № 78 Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 .

Згідно довідки про доходи від 29.01.2020, виданої Заступником Генерального директора АТ «Укртранснафта», ОСОБА_4 працює в Акціонерному товаристві «Укртранснафта» постійно з 01.08.2010р., на посаді - змінний помічник капітана. Загальна сума виплаченого доходу за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 становить 248 953, 55 гривень.

Згідно довідки В.о. директора ДП «МТП «Южний» від 16.01.2020 № 61 ОСОБА_4 з 19.09.1994 працює у Державному підприємстві «Морський торговельний порт «Южний», на посаді: старший помічник капітана. За період з січня по грудень 2019 року йому нараховано 416 748, 21 грн.

Згідно довідки Департамента інформатизації серія IIА № 1751402, за обліками МВС ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 24.02.2020 до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Вирішуючи питання визначення місця проживання дитини або з матір`ю або з батьком, суд також враховує наступне:

1)при підготовці Висновку органу опіки та піклування від 22.07.2020 року спеціалісти служби у справах дітей неодноразово в письмовому та телефонному режимі запрошували ОСОБА_1 на прийом для надання необхідних документів щодо вирішення питання стосовно визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 , 2010 р.н. Всі запрошення нею були проігноровані, жодних документів матір ОСОБА_1 службі у справах дітей не надала.

2)ОСОБА_1 , крім малолітнього ОСОБА_12 , 2010 р.н., являється матір`ю ОСОБА_9 , 2004 року народження, який з 31.08.2018 року перебуває на обліку в службі у справах дітей Одеської міської ради, як дитина яка опинилась у складних життєвих обставинах.

За вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2019 року по справі №523/9943/19 ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. За даними органу опіки та піклування, на даний час ОСОБА_9 , 2004 року народження, утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» і підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України.

3)відносно ОСОБА_1 складались протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 184 ч.1 та ст.184 ч.2 КУпАП за ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 .

Відносно ОСОБА_1 було складено протокол АПР18№3969 про адміністративне правопорушення про те, що 22.03.2019 року близько 08:00 год. неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 пішов з дому та його місцезнаходження було невідоме, що вказує на ухилення матері від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 03.06.2019 року по справі № 523/6425/19 встановлено в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.1 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Відносно ОСОБА_1 було складено протоколу про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2004 року народження, який пішов з дому біля 08:00 до школи та по 21.04.2019 року додому не повертався. Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.07.2019 року по справі № 523/7692/19 встановлено в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

4)ОСОБА_1 з`явилась лише на перше судове засідання по даній справі, яке було відкладено судом для надання її представнику можливості ознайомитись із Висновком Експерта Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» №15/20 ОСОБА_15 . Більше на жодне судове засідання позивач не з`явилась, її представник просив розглядати справу у її та його відсутність.

За викладених обставин, суд приходить до висновку що якнайкращому забезпеченню інтересів дитини буде відповідати визначення місця його проживання разом з батьком ОСОБА_2 .

Суд враховує ту обставину, що дитина з батьком проживає з початку 2020 року та думка дитини з приводу визначення свого місця проживання не змінилася, а лише більш чітко сформувалась. Бажання дитини проживати з батьком є самостійно сформованим та таким що склалось без будь якого стороннього впливу чи тиску.

При вирішенні цієї справи на користь позивача за зустрічним позовом, суд враховує також те, що під час судового розгляду однозначно встановлено, що дитина виявляє більшу особисту прихильність та довіру до батька, між батьком та дитиною склались теплі та дружні стосунки засновані на взаємній повазі та розумінні. Батько ОСОБА_2 забезпечує дитину як матеріально так і підтримує морально. Така підтримка має місце як під час успіхів так і під час невдач малолітнього ОСОБА_3 . Стан здоров`я, вік та фізичний розвиток малолітнього ОСОБА_3 дозволяє проживати йому разом з батьком.

Натомість, з матір`ю ОСОБА_1 у дитини склались внутрішньо напружені стосунки, що вбачається як з висновку органу опіки та піклування, так і з Висновку експерта №15/20, за результатами проведення судової психологічної експертизи, згідно якого поведінка матері ОСОБА_1 надає негативний влив на розвиток малолітнього ОСОБА_3 . Експертом рекомендовано припинення зустрічей дитини з матір`ю до того часу, коли ОСОБА_3 проявить бажання спілкуватись з нею.

За викладених обставин, визначення проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю, з якою він не проживає тривалий період, може призвести до негативних наслідків і непередбачуваних психологічних травм для малолітнього, а тому не відповідає його інтересам щодо зростання у передбачуваній емоційно стабільній атмосфері.

При цьому суд звертає увагу, що в даному випадку суд вирішує спір не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини. Визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на їх взаємини з матір`ю, оскільки не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від у справі № 404/3499/17 (провадження № 404/3499/17) висновки якого, в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховуються судом по даній справі.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов слід задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 150, 155, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 13, 49, 81, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 02.08.2021 року.

Суддя: