ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/45/21
провадження № 2/691/248/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого судді Подороги Л.В., при секретарі Йосипенко І.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Городищенського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , визначити місце проживання їхньої спільної дитини разом із матір`ю, після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, пояснивши, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, у них часто виникають сварки, чоловік постійно вживає алкогольні напої, влаштовує сцени ревнощів, ображає її, застосовує відносно неї психологічне та фізичне насилля, під час якого присутня їхня спільна дитина.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, не заперечував щодо розірвання шлюбу та зміни прізвища позивача на дошлюбне, у задоволенні позовних вимог у частині визначення місця проживання спільної дитини разом із матір`ю заперечував, оскільки він працює, отримує дохід і спроможний нормально утримувати дитину, на відміну від позивача, яка отримує лише 3000 грн. на місяць і не в змозі належно забезпечити дитину. Також зазначив, що у його дружини є коханець, а тому вона і вирішила розірвати шлюб.

Заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

12.10.2012 сторони зареєстрували шлюб.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За довідкою ВК Городищенської міської ради Дирдинського старостинського округу № 1 від 05.01.2021, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за місцем реєстрації батька - відповідача у справі ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається, подальше збереження даної сім`ї неможливе, шлюб існує лише юридично, що суперечить інтересам позивача. Сторони не просили надати їм термін на примирення, а суд не вбачає для цього підстав.

Норми ст. 113 СК України передбачають, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому позивач має право відновити своє дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

Частина 1 ст. 160 СК України передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Таким чином, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

На час розгляду справи судом, сторони проживають в одному будинку разом зі своєю малолітньою дитиною.

Для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до участі в справі слід залучати відповідний орган опіки та піклування для обстеження умов проживання кожного з батьків і складання обґрунтованого висновку. Однак клопотань про залучення до участі в справі органу опіки та піклування до суду не надходило. Доказів того, що дитину доцільно залишити проживати з матір`ю, а також відповідних обґрунтувань позивачем не надано.

Тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 слід відмовити.

Відповідно до квитанції від 11.01.2021 позивач сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., а тому суд, з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 104, 105, 110 - 112, 113, 141, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 273 Цивільно - процесуального Кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 97.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 повернути дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через суд першої інстанції, протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31.03.2021.

Суддя Л. В. Подорога