Справа № 303/5256/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 303/5256/20 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року, повний текст якого складено 21 жовтня 2020 року, головуюча суддя Гутій О.В., -

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (зараз Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк») заявою від 27.08.2020, що надійшла до Мукачівського міськрайонного суду 16.09.2020, звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

01.07.2017 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 2000,00 грн. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідачка була ознайомлена, що підтверджується її підписом в анкеті-заяві. Відносини між банком і клієнтом можуть регулюватися як шляхом підписання окремих документів, так і шляхом обміну інформацією іншими засобами (через веб-сайт банку www.privatbank.ua, sms-повідомлення). Підписання цих Умов і Правил позичальником не вимагається.

Відповідачка отримала кредитні кошти, користувалася картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше визначеного відповідно до п. 1.1.1.60. договору мінімального обов`язкового платежу.

Позичальник зобов`язаний був сплачувати відсотки за користування кредитом за ставками, що були зазначені в Тарифах, які діяли на дату їх нарахування та були викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, а в разі порушення зобов`язань повинен був сплатити пеню в розмірі, розрахованому відповідно до Тарифів, які діяли на дату їх нарахування (п.п. 2.1.1.12.6., 2.1.1.12.6.1. договору).

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.03.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».

У силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п. 2.1.1.12.10. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними процентами та неустойкою.

Пунктом 2.1.1.2.1. договору передбачено, що він діє на протязі 4-х років з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

До позову банк додає витяг з Умов і Правил, з якими була ознайомлена відповідачка на момент підписання анкети-заяви.

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідачка свої порушила і спричинила виникнення боргу, який станом на 15.06.2020 склав 11706,74 грн, із яких заборгованість: за кредитом 8279,54 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), за простроченими відсотками 3427,20 грн.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 01.07.2017 у розмірі 11706,74 грн із вищеперерахованими її елементами та покласти на неї судові витрати.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21.10.2020 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, доказів погодження сторонами істотних умов договору, зокрема, щодо процентної ставки по суті в справі немає, дійсні умови, на яких надавалися кошти, встановити фактично неможливо, а доводи позову ґрунтуються на припущеннях.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Суд не маючи заперечень відповідачки проти позову відмовив у вимогах про стягнення на користь банку заборгованих коштів не давши належної оцінки фактам справи, а спираючись лише на судову практику Верховного Суду (висновки у справі № 342/180/17).

Крім того, відповідна правова позиція Верховного Суду була висловлена за інших фактичних обставин справи, тому не могла застосовуватися в спірних відносинах, у яких сторони в належній формі уклали кредитний договір, погодили його істотні умови щодо суми кредиту, процентів, неустойки і цей договір, як і факт його укладення, позичальником не оспорювалися. Підписавши анкету-заяву позичальник висловив свою згоду з умовами договору, що укладався за правилами договору приєднання.

Згідно з судовою практикою Верховного Суду, саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору і підпис під ними не потрібен

Сторони дотрималися вимог закону щодо форми договору, факт укладення договору підтверджується також тим, що відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними.

Беручи до уваги, що позивач надав суду конкретну редакцію Умов і Правил, з якими ознайомилася і до яких приєдналася відповідачка, яка також підписала довідку з основними умовами кредитування і в подальшому виконувала умови договору та не просила його розірвати, суд першої інстанції повинен був відступити від правової позиції Верховного Суду у справі № 342/180/17.

Позивач просив стягнути заборгованість за фактично отриманими кредитними коштами в сумі 8279,54 грн, ця сума належно підтверджена доказами і відображена в розрахунку саме як прострочений кредит, що відображення в розрахунку нульової поточної заборгованості за сумою кредиту лише підтверджує. Особливістю даного виду кредитування є те, що внаслідок постійних операцій із використання та погашення кредиту заборгованість (поточна, прострочена, відсотки) за ним постійно змінюється. Суд першої інстанції цього не врахував.

Відповідно до закону користування кредитними коштами є платним і якщо розмір процентів не встановлений договором, то такий визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ч. 1 ЦК України), а відповідно до ст. 1069 ч. 3 ЦК України, розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлено договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

Вирішуючи вимогу про стягнення процентів за кредитним договором, суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що розмір таких процентів не був погоджений сторонами, позаяк сторони його узгодили відповідно до тарифів, які застосовуються для кредитної картки «Універсальна Gold». Крім того, суд не навів у рішенні свого розрахунку, не визначив дійсний розмір заборгованості та не врахував, що оскільки вимога про стягнення відсотків за кредитом була пред`явлена, то в разі відсутності підстав для її задоволення виходячи з умов договору, суд повинен був здійснити розрахунок процентів із застосуванням облікової ставки Національного банку України та стягнути їх.

Отже, оскільки сторонами були погоджені всі істотні умови договору, суд безпідставно відмовив у стягненні на користь банку боргу за кредитним договором, що, крім іншого, ставить під загрозу економічну безпеку банку та держави.

Позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію позивача не подавала.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів і споживче кредитування в редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування зазначених платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

01.07.2017 ОСОБА_1 заповнила у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10).

Анкета-заява містить ідентифікуючі дані щодо ОСОБА_1 , у цій заяві відсутня будь-яка інформація про умови кредитування, а також міститься текст такого змісту: «Підписанням цієї анкети-заяви я відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав (отримала) шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності… та з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє мене про внесені зміни шляхом використання визначених Умовами та правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після публікації на сайті банку змінених Умов і правил є підтвердженням мого погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.».

Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачкою 01.07.2017.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 11), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:

базова процентна ставка 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:

базова процентна ставка 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 3,6%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:

базова процентна ставка 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:

базова процентна ставка 2,5% на місяць, з 01.04.2013 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 3,5%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за обслуговування карти 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 членський внесок за участь в GoldКлубі) 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил (а.с. 12-59). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:

банк публічно пропонує необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг (далі Умови і Правила або Договір) (Преамбула Умов і Правил);

кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.54.);

щомісячний платіж сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує банку щомісяця з метою погашення заборгованості (п. 1.1.1.34.);

мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом терміну дії картки; … залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток (п. 1.1.1.60.);

Тарифи розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору; перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється відповідно до цих умов (п. 1.1.1.108.);

сервіс «Миттєва розстрочка» послуга банку, яка налається держателям платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна Gold» на умовах терміновості, платності та зворотності; … кредит з використанням сервісу «Миттєва розстрочка» повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання (п. 1.1.1.129.);

клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта… у межах сум, що підлягають сплаті банку з договором, у разі настання термінів платежів, у тому числі, мінімального обов`язкового платежу, якщо такий вказаний в Заяві і Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), а також списувати кошти з картрахунку у разі настання термінів платежів за іншими договорами у розмірах визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку; … списання коштів з будь-якого рахунка клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером (п.п. 1.1.3.1.6., 2.1.1.12.9);

клієнт зобов`язаний:

погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші плати на умовах, передбачених договором відповідно до Тарифів банку (п.п. 1.1.2.1.7., 1.1.7.13., 2.1.1.5.5.);

погашення кредиту поповнення картрахунку клієнтом в розмірі мінімального обов`язкового платежу … (п. 2.1.1.12.3.);

банк має право у разі порушення власником … умов договору та/або у разі виникнення овердрафту … вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці … у разі невиконання власником … своїх боргових та інших зобов`язань за договором (п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.12.10., 2.1.1.4.2.);

зобов`язання банку з надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту (п. 2.1.1.3.4.);

… право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (п. 1.1.3.2.4.);

клієнт несе відповідальність перед банком за збиток і витрати, понесені банком внаслідок порушення клієнтом умов чи положень договору або законодавчих чи нормативних актів (п. 1.1.5.15.);

при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених Тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (п.п. 1.1.5.20., 2.1.1.7.6.);

якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений графіком …, відсотків і винагороди, заборгованість … вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості; у разі непогашення зазначеного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту; у період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються (п. 1.1.5.21.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, при цьому, відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує (п. 2.1.1.12.2.2.);

умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт; банк випускає клієнту картку на підставі Заяви, належним чином оформленої та підписної клієнтом (п. 2.1.1.1.);

для надання послуг банк видає клієнту карту, її тип визначено в договорі, частиною якого є Анкета-заява …; датою укладання договору є дата отримання карти, зазначена в заяві; договір укладається терміном на чотири роки; якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору він продовжується на такий же термін (п. 2.1.1.2.1.);

кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь який момент може змінити (зменшити, збільшити або анулювати)кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3);

підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.4.);

банк має право:

у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості … протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту 91-го дня з моменту порушення зобов`язань … і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків … в повному обсязі; … згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив у 91-й день з моменту настання порушення зобов`язань клієнта з погашення заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.4.6.);

за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту;

в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування;

сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку по списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання);

в разі, якщо на дату нарахування відсотків згідно цих Умов клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мали місце на дату нарахування відсотків;

згідно ст. 212 ЦК України в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за кредитом є простроченою (п. 2.1.1.12.2.);

у разі невиконання або неналежного виконання … зобов`язання зі сплати відсотків … в розмірі, зазначеному в Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) та Тарифах позичальник сплачує банку штрафі в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків …; сплата штрафу здійснюється … за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом (п. 2.1.1.12.7.3.);

процентна ставка за кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць (п. 2.1.1.12.11.);

за користування кредитом, наданим держателю, держатель сплачує банку фіксовану процентну ставку в розмірі, визначеному в Тарифах (п. 2.1.1.12.18.);

на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань … на суму від 100,00 грн клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених Тарифів (п. 2.1.1.12.6.1.);

у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця … клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредиту в пільговий період рівну діючій базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання; пеня … утримується в момент переходу в звичайний період кредитування … (п. 2.1.1.12.7.1.);

договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (п. 1.1.7.11.);

термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку складає 50 років (п. 1.1.7.31.);

у разі суперечності умов договору, що укладається банком із клієнтом до Умов і Правил надання банківських послуг пріоритет мають умови договору (п. 1.1.7.32.);

цей договір діє без обмеження строку (п. 1.1.7.42.);

… дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку … клієнта, … а також при закінченні використання послуг банку; … за наявності … непогашеної заборгованості перед банком … дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості (п. 1.1.7.43.).

До вказаного витягу з Умов і Правил банк додав дані про актуалізацію окремих положень Умов і Правил станом на 15.06.2017 (а.с. 60).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 01.07.2017, де визначив борг відповідачки станом на 15.06.2020 у розмірі 11706,74 грн, із яких заборгованість: за кредитом 8279,54 грн, за простроченими відсотками 3427,20 грн (а.с. 5-7). Водночас розрахунок заборгованості розпочинається не з 01.07.2017, а з 23.09.2017, реальний рух коштів фіксується починаючи з 24.09.2017, дані про рух коштів до цієї дати, в тому числі, про суму кредиту (кредитного ліміту), у розрахунку відсутні. Нарахування відповідачці пені за порушення зобов`язань перед кредитором, а також нарахування відсотків згідно ст. 625 ЦК України у розрахунку заборгованості відсутні.

Суду першої інстанції позивач також надав:

довідки АТ КБ «ПриватБанк» без дати їх складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи (які не належними в розумінні ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України доказами щодо відповідних обставин) про те, що:

між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера і без дати, за яким 04.08.2017 була відкрита кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії «07/21» (а.с. 8);

за кредитним договором без дати і номера мали місце:

старт карткового рахунку: 23.09.2017 (інформація НОМЕР_2 );

встановлення/зміна кредитного ліміту: 23.09.2017 2000,00 грн, 20.03.2019 0,00 грн (а.с. 9);

банківську виписку за договором без номера і дати з даними за період з 23.09.2017 по 01.06.2020 за картками № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , де фактичний оборот коштів розпочинається з 24.09.2017 (а.с. 70-71).

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки позивачем не надавалися. В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити, тоді як відповідні вимоги випливають з Умов і Правил. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві.

Отже, у справі немає доказів видачі банком ОСОБА_1 кредитної картки в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору, та доказів щодо руху коштів у період з 01.07.2017 до 24.09.2017. Ключові дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості та в банківській виписці даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту:

витрат, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів,

відсотків, що нараховувалися на суму кредиту,

пені, яка нараховувалася з лютого по травень 2019 року.

При цьому:

нараховані відсотки, що відображалися в колонці розрахунку «Відсотки погашені за рахунок кредита», а також пеня, яка нараховувалася в період з лютого по травень 2019 року, послідовно додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, так само послідовно нараховувалися відсотки в кожному наступному розрахунковому місяці;

на визначену і щоразу збільшувану в такий спосіб заборгованість за сумою кредиту і відсотками банком у вказаний вище період нараховувалася пеня, що відображена в банківській виписці, однак, не відображена в розрахунку як пеня, а саме:

відповідно до банківської виписки зі ОСОБА_1 була стягнута «пеня за прострочку за кредитом»: 01.02.2019 673,95 грн; 01.03.2019 630,08 грн; 01.04.2019 739,38 грн і 01.05.2019 759,90 грн, разом 2803,31 грн, проте, у розрахунку заборгованості ці ж самі суми були відображені в колонці «Відсотки погашені за рахунок кредита»;

при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачкою на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

За період з 23.09.2017 по 15.06.2020 за даними розрахунку заборгованості та банківської виписки (з розбивкою по роках) зафіксовані такі нарахування:

оборот коштів із виникненням заборгованості на кінець кожного місяця починає фіксуватися з 24.09.2017;

витрати, що здійснювалися відповідачкою за рахунок наданих банком коштів:

з 24.09.2017 по 31.12.2017 4239,40 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 3756,48 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 0,00 грн;

з 01.01.2020 по 15.06.2020 0,00 грн,

разом 7995,88 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що нараховувалися на суму кредиту за ставками 3,6% на місяць, 7,2% на місяць:

з 24.09.2017 по 31.12.2017 178,80 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 4912,59 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 4315,74 грн;

з 01.01.2020 по 15.06.2020 2679,44 грн,

разом 12086,57 грн, що були включені до суми кредиту;

пеня, яка нараховувалася з лютого по травень 2019 року і відображена банківській виписці як «пеня», а в розрахунку як «відсотки» в сумі 2803,31 грн, яка відповідно до розрахунку була включена до суми кредиту в числі інших відсотків;

таким чином, до суми кредиту були включені 22885,76 грн (7995,88 грн + 12086,57 грн + 2803,31 грн);

погашення відповідачкою заборгованості перед банком:

з 24.09.2017 по 31.12.2017 1304,21 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 3060,20 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 6814,61 грн;

з 01.01.2020 по 15.06.2020 0,00 грн,

разом 11179,02 грн.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ), Закону України «Про споживче кредитування» (Закон № 1734-VIII) щодо укладання договору про споживчий кредит:

держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);

договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);

договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (ст. 1 ч. 1 п. 1 Закону № 1734-VIII);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди;

розмір кредиту, строк кредитування, порядок і умови надання кредиту, проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин;

недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит;

зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін; умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 12 ч.ч. 1, 6, 7 Закону № 1734-VIII);

кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами);

договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством); кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього; примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами; обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 13 ч. 1 Закону № 1734-VIII);

договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених Законом № 1734-VIII (ст. 14 ч. 1 Закону № 1734-VIII);

кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 01.07.2017 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта (Довідка про умови кредитування). «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» (на день, який позивач визначає датою укладення договору, за двома варіантами) і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 1.1.1.108. та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви.

Зміст Анкети-заяви взагалі не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: заява стосується договору банківського обслуговування, у ній відсутні вказівки на кредит, кредитну картку, варіанти такої, не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит, тощо. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування.

Надані позивачем суду Умови і Правила, положеннями яких обґрунтовуються пред`явлені до відповідачки вимоги, із очевидністю не можуть бути тими, які мали бути надані споживачеві фінансових послуг для ознайомлення перед укладанням договору.

Так, станом на 01.07.2017 вже був чинним Закон № 1734-VIII, який вимагав надання споживачеві інформації про кредит, щодо якого передбачалося укладення договору, у вигляді Паспорта споживчого кредиту із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності, паспорт підлягав підписанню сторонами (ст. 9). Паспорт споживчого кредиту в Умовах і Правилах не згадується, в справі відсутній, доказів надання такого відповідачу, узгодження з ним умов надання банком коштів у справі немає.

У позовній заяві банк посилається на пункт 2.1.1.2.12. Умов і Правил в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 і передбачає, що в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold». Однак, у справі немає редакції Умов і Правил від 01.03.2019, а в наявній редакції пункт 2.1.1.2.12. має зовсім інший зміст, який стосується обов`язку клієнта звернутись до відділення банку по отримання нової платіжної картки у зв`язку із закінченням строку дії попередньої картки.

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у Пам`ятці клієнта, а з відповідного часу в Паспорті споживчого кредиту, поряд зі змістом Анкети-заяви, визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, процентну ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, вид карти, яка видається клієнту тощо. Зазначене узгоджується зі змістом, зокрема, п.п. 1.1.3.2.9., 1.1.6.1.-1.1.6.3. Умов і Правил, за яким позичальник може пропонувати зміни до Умов і Правил, про зміни в умовах кредитування банк повідомляє клієнта і в разі, якщо одностороння зміна цих умов неможлива, передбачається підписання необхідних документів у банку, та узгоджується із нормами закону щодо дотримання прав сторін договору і фіксації його умов.

Беручи до уваги вимоги Закону № 1734-VIII, зміст Анкети-заяви, Умов і Правил, Пам`ятка клієнта, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи і Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору не заперечуються по суті й позивачем. Зокрема, за відсутності Пам`ятки клієнта або Паспорта споживчого кредиту, Тарифів, як це має місце в справі, а також даних про тип (вид) кредитної картки, зважаючи на пов`язану з цими та іншими обставинами варіативність нарахування відсотків і пені згідно з Умовами і Правилами, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо.

Окрім цього, надані позивачем Умови і Правила не можуть слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 01.07.2017, як на цьому наполягає позивач. Час формування та затвердження наявної редакції Умов і Правил у ній не зазначений, а її зміст не враховує вимог Закону № 1734-VIII.

У справі немає ніяких доказів про обізнаність ОСОБА_1 з указаною редакцією Умов і Правил, про погодження з нею встановленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Пам`ятці клієнта чи в Паспорті споживчого кредиту. Позивач не надав суду доказів укладання зі ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до неї вимогу про стягнення боргу.

Для пов`язування платіжної/кредитної картки, щодо руху коштів за якою є певні дані, з кредитним договором, якщо такий укладався 01.07.2017, немає належних підстав і доказів, на видачу конкретної картки (карток) в рамках такого договору позивач не посилався, в позовній заяві про це не вказував.

Із урахуванням наведеного, відповідачка повинна була ясно, у передбаченій законом, у даному випадку письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, а також, щодо радикального збільшення позовної давності порівняно з установленою законом, шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України).

Ці вимоги закону не були виконані. У справі всупереч безпідставним твердженням апелянта немає жодного підписаного відповідачкою документа, який би доводив факт узгодження з нею конкретних індивідуальних умов кредитування, передусім, суми кредиту, плати за кредит (відсотки), строк кредитування, конкретні умови відповідальності за порушення зобов`язання (підвищені проценти, види і формули нарахування пені, штрафу). У справі немає й будь-яких даних про сукупну вартість кредиту та доведення її до відповідачки. Вказані в Анкеті-заяві умови про те, що примірник договору про надання банківських послуг позичальник може самостійно собі роздрукувати з банківського сайту в мережі Internet у контексті справи неспроможні, не відповідають правилам правової визначеності та порушують права споживача банківських послуг на отримання належної, повної та доступної інформації з метою свідомого вибору послуги та на отримання від кредитодавця примірника договору.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та докази укладення договору 01.07.2017. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачці, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, процентної ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Так само відсутні дані про тип (вид) кредитної картки, зокрема, в контексті належності її до преміальних карток, тоді як ця обставина в разі укладення кредитного договору має значення для розрахунку процентів за кредитом, визначення обсягу відповідальності за порушення зобов`язання позичальником.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов.

Аналогічно й один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Банк починаючи з 01.11.2017 і до кінця розрахункового періоду (15.06.2020) систематично додавав до суми кредиту нараховані відсотки, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки, а також у певні періоди пеню, приховуючи по суті цю останню обставину, оскільки в розрахунку кваліфікував таку пеню відсотками. Таке збільшення суми кредиту підтверджується помісячними даними розрахунку заборгованості:

за рахунок відсотків, до прикладу:

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.10.2017 складала 1998,28 грн, у періоді з 01.11.2017 по 30.11.2017 до цієї суми були додані 469,56 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 88,73 грн нарахованих процентів, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 2556,57 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 2,21 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.11.2017 у сумі 2554,36 грн;

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.05.2019 складала 8960,76 грн, у періоді з 01.06.2019 по 30.06.2019 до цієї суми були додані 481,34 грн нарахованих процентів, що утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9442,10 грн і, оскільки кошти на погашення заборгованості не вносилися, заборгованість за наданим кредитом на 30.06.2019 склала 9442,10 грн;

за рахунок пені, відображеної в розрахунку як відсотки, до прикладу:

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.01.2019 складала 9169,45 грн, у періоді з 01.02.2019 по 28.02.2019 до цієї суми були додані 673,95 грн стягнутої з відповідачки пені, відображеної в розрахунку як погашені за рахунок кредиту відсотки, що на 01.02.2019 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 9843,40 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 392,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 28.02.2019 у сумі 9451,40 грн;

заборгованість за наданим кредитом станом на 30.04.2019 складала 10700,86 грн, у періоді з 01.05.2019 по 31.05.2019 до цієї суми були додані 759,90 грн стягнутої з відповідачки пені, відображеної в розрахунку як погашені за рахунок кредиту відсотки, що на 01.05.2019 утворило заборгованість за наданим кредитом у розмірі 11460,76 грн і з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 2500,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 31.05.2019 у сумі 8960,76 грн.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не видавалися відповідачці фактично. На збільшену за рахунок додавання нарахованих відсотків і пені суму кредиту нараховувалися нові відсотки і пеня. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачкою на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 8279,54 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків і пені. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачкою, доведення до її відома таких умов нарахувань.

Посилання в цьому зв`язку на наявні в справі Умови і Правила не можуть враховуватися з підстав, наведених вище. Доказів про передбачення в будь-який спосіб можливості зарахування пені до суми кредиту, рівно як і можливості нарахування на збільшену в такий спосіб суму кредиту відсотків і пені в справі немає, а фактичне нарахування неустойки на неустойку суперечить правовій природі неустойки (ст. 549 ЦК України, інші норми законодавства) і є недопустимим.

З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачкою, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачкою не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставне.

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб елементів пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача та розрахунку заборгованості кваліфікується як сума (тіло) кредиту (22885,76 грн), на безпідставно включені до цієї суми відсотки (12086,57 грн) і пеню (2803,31 грн), а також на суму коштів, внесених відповідачкою в рахунок погашення заборгованості (11179,02 грн): 22885,76 грн 12086,57 грн 2803,31 грн 11179,02 грн = 3183,14 грн.

Мотивуючи свою апеляцію, позивач посилався на правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах, що виникли з кредитних правовідносин, проте, такі посилання не підтверджують обґрунтованості правової позиції позивача, доведеності позову, апеляції та не можуть бути враховані. Зокрема:

твердження апелянта про необхідність стягнення з відповідачки процентів, розрахованих на рівні облікової ставки Національного банку України, виходячи з правової позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 205/2825/18 (постанова від 18.12.2019), некоректне та не може бути взяте до уваги; так, за обставинами справи № 205/2825/18 було встановлено, що отримання у кредит грошових коштів позичальником було підтверджено належними доказами; у відповідача виникло зобов`язання повернути кредитні кошти у розмірах та у строки, зазначені в кредитному договорі; на користь банку були стягнуті 966,77 грн суми кредиту та 1334,87 грн процентів, визначених на рівні облікової ставки НБУ, так як інший розмір відсотків не встановлений; відповідач (позичальник) судові рішення не оскаржував;

отже, постанова Верховного Суду у справі № 205/2825/18 була постановлена за інших фактичних обставин, аніж ті, які мають місце в справі, що розглядається, і в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення з позичальника на користь банку зазначених відсотків мало значення саме те, що стягнення таких відсотків не оспорювалося позичальником; суд касаційної інстанції у своїй постанові не формулював правового висновку власне про обґрунтованість та/або необхідність стягнення розрахованих у такий спосіб процентів;

крім того, якщо йдеться про справу, що розглядається, то слід враховувати, що суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, на підставі поданих, зокрема, ним доказів, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України);

апеляційний суд не вправі виходити за межі підстав і вимог позову, відповідно до яких він розглядався судом першої інстанції, в тому числі, не вправі розглядати додаткові, інші вимоги, заявлені з додаткових, нових підстав;

позивач не пред`являв вимогу про стягнення процентів, розрахованих на рівні облікової ставки НБУ, не подавав відповідних доказів і розрахунків, не визначав розмір таких процентів, натомість виходив і виходить із необхідності стягнення процентів, визначених кредитним договором, як це випливає й із прохальної частини апеляційної скарги, яким наведені вище мотиви скарги не відповідають;

у цій справі не може бути застосована правова позиція щодо безпідставності тверджень про те, що через відсутність підпису позичальника на договорі банківського обслуговування цей договір є нікчемним, висловлена Верховним Судом у справі № 923/760/18 (постанова від 08.07.2019), розглянутій в порядку господарського судочинства за цілком інших обставин, відповідно до яких: договір за правилами приєднання був укладений банком з юридичною особою, за виконання зобов`язань якою поручилася фізична особа; всі параметри і реквізити договору були визначені, був укладений змішаний договір банківського рахунку та кредитний договір; позичальник підписав Заявку на отримання кредиту в Приват24 для бізнесу із використанням електронного цифрового підпису; були виконані необхідні умови приєднання до договору; питання про відсутність підпису під Умовами і Правилами поставив не позичальник, а поручитель, який лише й оскаржив судові рішення першої та апеляційної інстанцій;

надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними, у певних частинах суперечливими та є складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг;

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності;

міркування апелянта про те, що правові висновки, сформульовані в указаній постанові Верховного Суду, не можуть бути застосовані в справі, необґрунтовані, оскільки з огляду на обставини справи, характер спірних правовідносин та суть висновку такий підлягає врахуванню в спорі;

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі послалося і на постанову Верховного Суду у справі № 755/7704/15-ц не вказавши дати її ухвалення, втім, у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова Верховного Суду в такій справі, а за даними цього реєстру судовий розгляд справи завершився ухваленням постанови Апеляційного суду міста Києва від 06.06.2018.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку банком суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення елементів боргу за кредитним договором, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника (а.с. 4, 73). Доводи позову, а також доводи апеляції ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Виходячи з викладеного вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог, у яких відмовив правильно по суті. Доводи апеляції не спростовують правильності та обґрунтованості відмови в позові і не дають підстав для задоволення відповідних вимог банку.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 жовтня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді