Справа №2-4-1558/09
Провадження №22-ц/812/542/21
У Х В А Л А

06 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Кушнірової Т.Б., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2009 року по цивільній справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2009 року задоволено позов ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 30 березня 2009 року залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його шляхом подачі 11 лютого 2021 року апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на її подачу. Як на поважність причин пропуску строку посилався на те, що копію ухвали районного суду від 16 листопада 2020 року отримав 31 грудня 2020 року. Однак через карантинні обмеження, пов`язані з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, святкові та вихідні дні з 01 по 08 січня 2021 року, перебування у період з 20 січня по 10 лютого 2021 року у відрядженні, а також відсутність індивідуального друкарського пристрою та засобу копіювання необхідних документів, не міг вчасно звернутися з апеляційною скаргою.

12 березня 2021 року ухвалою Миколаївського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху, з підстав передбачених ст. 357 ЦПК України (чинної на час подачі апеляційної скарги), наведені підстави для поновлення процесуального строку апеляційного оскарження визнано неповажними, та запропоновано останньому вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У визначений строк ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначив, що не маючи практичних навиків користування Єдиним державним реєстром судових рішень та реальної можливості скористатися загальним доступом до цього реєстру, через відсутність індивідуальних засобів електронного зв`язку з Інтернетом, був позбавлений можливості своєчасно отримати ухвалу районного суду від 16 листопада 2020 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Також вказував, що у зв`язку з новорічними, різдвяними святами, запровадженням обмежень зумовлених поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, була відсутня можливість звернутися за безоплатною правовою допомогою у період 31 грудня 2020 року по 01 лютого 2021 року для підготовки апеляційної скарги та подальшого апеляційного оскарження судового рішення.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2009 року слід відмовити враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Як вбачається з матеріалів справи 30 березня 2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення у даній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства та інших законодавчих актів», яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Відповідно до п.п.13 п.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 4 статті 231 ЦПК України (в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) передбачалося, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 294 ЦПК України (діючої на час ухвалення заочного рішення суду від 30 березня 2009 року) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Разом з тим, судочинство у цивільних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України, в редакції на час подачі апеляційної скарги).

Частинами 1, 2 ст. 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Апеляційна скарга на заочне рішення районного суду від 30 березня 2009 року подана ОСОБА_1 11 лютого 2021 року, тоді як останній день її подачі припадав на 16 грудня 2020 року, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження передбаченого ч. 1 ст. 354 ЦПК України, враховуючи особливості заочного розгляду справи та порядку перегляду заочного рішення.

Також, апеляційна скарга подана ОСОБА_1 і з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Навіть, якщо заявник й отримав, 31 грудня 2020 року, копію ухвали районного суду про залишення його заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення, то з цього часу, протягом 30 днів, не звернувся із апеляційною скаргою.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України (чинної на час подачі апеляційної скарги), суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до правових висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається зазначати підстави, однією з яких може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у справі за їх участю. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони у розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Аleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, пункт 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Тrukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу, в розумінні ст. 127 ЦПК України, оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Як на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 в заяві від 01 квітня 2021 року посилався на відсутність будь-яких індивідуальних засобів електронного зв`язку з Інтернетом, неможливість у зв`язку з цим, скористатися загальним доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень щоб своєчасно отримати копію ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2020 року.

Також вказував на те, що взагалі не був обізнаний про можливість отримання відповідної інформації шляхом доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень у зв`язку з відсутністю практичних навиків користування вказаним реєстром.

Однак, наведені підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть вважатися поважними, оскільки не пов`язані з непереборними обставинами та залежали від волі самого заявника, тобто мають суб`єктивний характер.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частиною1 ст. 44 ЦПК України (чинної на час вирішення питання про прийняття скарги до розгляду) теж передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернувшись 29 травня 2020 року із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції, заявник не проявив будь-якого інтересу щодо руху справи та результатів її розгляду.

Посилання заявника в апеляційній скарзі на відсутність можливості підготовити апеляційну скаргу в період з 01 січня по 08 січня 2021 року, у зв`язку з новорічними, різдвяними святами та вихідними днями, теж не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки не перешкоджали ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу наступного робочого дня після святкових і вихідних днів, тобто після 08 січня 2021 року, враховуючи й те, що 4, 5 та 6 січня 2021 року були робочими днями.

Щодо посилань ОСОБА_1 на відсутність можливості звернутися за правовою допомогою, в період з 08 січня по 25 січня 2021 року, з метою підготовки апеляційної скарги, у зв`язку з карантинними заходами, то вони також не можуть вважатися поважними причинами для поновлення процесуального строку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», було введено обмежувальні протиепідемічні заходи з 08 січня по 25 січня 2021 року з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19.

Зокрема, рекомендовано суб`єктам господарювання на період дії карантину внести (у разі потреби) зміни в організації їх роботи. Тобто посилений карантин не передбачав повну заборону роботи адвокатів, а лише діяли обмежувальні заходи. Відтак у заявника не було об`єктивних перешкод у реалізації його процесуальних прав.

Та обставина, що ЦПК України, а саме п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України передбачає продовження строків на оскарження, у зв`язку з проведенням карантинних заходів, сама по собі не може бути безумовною підставою для поновлення процесуального строку для подачі апеляційної скарги, оскільки заявником не аргументовано, які карантинні заходи та в який саме спосіб завадили йому звернутися до суду із відповідною апеляційною скаргою протягом строку, визначеного законом.

Надане ОСОБА_1 посвідчення про відрядження з 20 січня по 10 лютого 2021 року, не є належними доказами поважності причин пропуску строку, оскільки свідчить про його перебування у відрядженні після закінчення строку на апеляційне оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Крім того, перебування у відрядженні саме по собі не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки не свідчить, що апелянт був позбавлений можливості подати апеляційне скаргу у встановлений законом строк, у тому числі під час відрядження.

Враховуючи те, що наведені заявником підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, відповідно до ст. 358 ЦПК України (чинної на час вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду).

Керуючись ст. 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2009 року по цивільній справі за позовом ВАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.Б. Кушнірова