Дата документу 12.08.2021 Справа № 310/1758/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1758/21
Провадження №22-ц/807/2846/21
Головуючий в 1-й інстанції Морока С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.
секретарПутій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ємельяненко Дмитра Володимировича на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 червня 2021 року, постановлену у м. Бердянськ у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міськрайсуду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в тому числі квартири АДРЕСА_1 та майна в зазначеній квартирі, будинку та земельної ділянки АДРЕСА_2 , автомобіля марки «Мерседес - Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після відкриття провадження по справі відповідач направила до суду відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду на підставі ст.257 ЦПК України, зазначивши, що в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа № 317/663/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ того ж майна.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 червня 2021 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ємельяненко Дмитра Володимировича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що залишаючи позовні вимоги ОСОБА_1 без розгляду, на підставі п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції помилково позбавляє його права в судовому порядку захистити майнові права, які враховуючи позицію ОСОБА_2 , яка вважає спірне майно своєю особистою власністю, не можливо захистити у інший спосіб.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, і що залишення позову без розгляду в даному випадку не суперечить закону й інтересам сторін, а також не порушує прав і законних інтересів інших осіб.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, яка знаходиться на розгляді в цьому чи іншому суді.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Отже, тотожність предмета позову означає тотожність вимоги, з якою позивач звернувся до суду у позовах, а тотожність підстав позову це тотожність обставин, на яких ґрунтується відповідні позовні вимоги.

При цьому, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також, не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову.

Питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Однак, залишаючи позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених вказаною нормою процесуального права, суд першої інстанції без врахування наведених положень помилково прийшов до висновку про тотожність заявленого позову, з позовом, який розглядається Запорізьким районним судом Запорізької області, виходячи виключно із суб`єктивного складу та загальних ознак предмету позовів.

Позов ОСОБА_2 містить вимоги щодо визнання особистою власністю позивача квартири АДРЕСА_1 , комплексу будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 , автомобіля марки «Мерседес - Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнання права власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ; стягнення 1/2 частки вартості об`єкту незакінченого будівництва за адресою АДРЕСА_4 ; стягнення вартості Ѕ частини спільно нажитого рухомого майна за переліком та Ѕ частини вартості встановлення кіоску на Центральному ринку в м. Запоріжжі.

Позов ОСОБА_1 містить вимоги щодо визнання спільним сумісним майном подружжя квартири АДРЕСА_1 , комплексу будівель та споруд за адресою АДРЕСА_2 , земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_2 , автомобіля марки «Мерседес - Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; рухомого майна за переліком, а також вимоги щодо відповідного розподілу зазначеного майна.

Отже, не зважаючи на тотожність сторін та підстав позовних заяв про поділ майна подружжя, які перебувають в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області та Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, предмети позовних вимог у цих спорах не є тотожними, і висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування приписів пункту 4 частини 1 статті 257 ЦПК України є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до ст.1 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод".

В силу ст.13 розділу І "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З наведеного слідує, що залишення позову без розгляду, без законних на те підстав та з порушенням порядку, визначеного ЦПК України, є порушенням конституційних прав позивача ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України, а саме: для належного з`ясування предмету та підстав позовних заяв сторін та вирішення питання про об`єднання цивільних справ в одне провадження.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ємельяненко Дмитра Володимировича задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 червня 2021 року у цій справі у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 серпня 2021 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков