Провадження № 2/369/402/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання Новіцької М.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» про стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 18.12.2015 ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 009854 із Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування».

Предметом договору було страхування легкового автомобіля позивача Nissan NP-300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, на умовах «Повне КАСКО» (ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП та викрадення). Усі передбачені Договором страхові платежі позивачем було сплачено у повному обсязі.

Згідно з Договором страхова сума складала 385600,00 грн. Відповідно до п. 7.4.3 Договору Відповідач зобов`язався здійснити Позивачу виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

14.10.2016 стався страховий випадок - ДТП за участю застрахованого транспортного засобу. Факт ДТП підтверджено Довідкою Києво-Святошинського відділу поліції про ДТП, актом огляду ТЗ страховим інспектором (дефектна відомість) на місці ДТП та постановою Києво-Святошинського районного суду у справі про адміністративне правопорушення.

У повній відповідності до вимог розділу 8 Договору 17.10.2016 ОСОБА_1 було подано відповідачу заяву про настання страхового випадку. Заява була зареєстрована під вх. № 0771.206.16.02 від 17.10.2016, на її підставі було відкрито страхову справу № 0771.206.16.02.

Відповідно до п.8.3.11 Договору позивачем 03.11.2016 було здійснено огляд транспортного засобу на СТО, визначеному відповідачем, за результатами якого було встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 115830,14 грн.

У відповідності до положень розділу 9 Договору, Відповідач зобов`язаний був ухвалити рішення про виплату або відмову у виплаті позивачу страхового відшкодування протягом 10 робочих днів з моменту отримання всіх передбачених Договором документів та здійснити виплату протягом 20 робочих днів з дати складання страхового акта.

Однак відповідач, посилаючись на пп. 11 п. 4.1 розділу 4 Договору «Виключення з страхових випадків»), ухвалив рішення відмовити у виплаті ОСОБА_1 страхового відшкодування, у зв`язку з нібито «відповідністю обставин настання випадку виключенням зі страхових випадків», безпідставно трактуючи, на думку позивача, ситуацію з ДТП як порушення ним правил технічної експлуатації автомобіля, а саме п. 31.4.7 ПДР.

Не погодившись із рішенням відповідача, на підставі розділу 12 Договору позивач звернувся до страхової компанії із відповідною заявою, сподіваючись врегулювати спір у досудовому порядку. У цій заяві ОСОБА_1 ще раз детально було викладено аргументи щодо того, що ухвалене відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування є безпідставним і висловлено пропозицію щодо вирішення спору шляхом досягнення згоди без звернення до суду.

Зокрема, у згаданій заяві позивачем було наведено такі аргументи.

Відповідач обґрунтував свою відмову тим, що позивачем було порушено п.31.4.7 ПДР. Однак цей пункт ПДР не згадується ні у складеному на місці протоколі про адміністративне правопорушення, ні у довідці Києво-Святошинського відділу поліції про ДТП, ні у постанові Києво-Святошинського районного суду у справі про адміністративне правопорушення від 31.10.2016. Так, у протоколі зазначено, що позивачем порушено пп. 12.1, 12.3 ПДР, у Довідці вказано на порушення п. 12.1, а у постанові суду йдеться про порушення лише п. 12.3 ПДР.

Таким чином, поліція і суд, врахувавши усі обставини події, встановили порушення позивачем одного з пунктів розділу 12 ПДР (швидкість руху), жодним чином при цьому не згадуючи в своїх документах та рішеннях розділ 31 ПДР (технічний стан транспортних засобів та їх обладнання).

Більш того, посилання відповідача на пункт 31.4.7 ПДР позивач вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_1 жодні покриття на лобове скло не наносилися, а цей пункт ПДР стосується саме дообладнання автомобіля - встановлення додаткових предметів або нанесення покриття: 31.4.7. Інші елементи конструкції:... в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість...

Однією з причин ДТП у своїх поясненнях позивач дійсно вказав той факт, що ним не було належно очищено льодовий наліт на лобовому склі. Тобто, йдеться не про спеціально нанесене покриття, а утворений природним шляхом наліт.

До того ж, фактично ДТП було спричинено цілою сукупністю причин, серед яких:

- ДТП сталося майже за годину до сходу сонця, коли ранкові сутінки ще суттєво зменшують видимість. До того ж, вулиця, на якій сталося ДТП, йде вздовж лісу, впритул до нього, а відтак - постійно затінена деревами;

- погода в цей день не була морозною - впродовж ночі та вранці температура повітря була плюсова або ж близькою до нуля. За таких умов льодовий наліт на склі ніяк не міг бути настільки щільним і товстим, щоби повністю закривати видимість (до того ж, цей наліт - як зазначено у заяві - було принаймні частково очищено);

- автомобіль ГАЗель, з яким відбулося зіткнення, відповідно до схеми ДТП стояв на проїжджій частині шириною 4,2 м на відстані 0,7 м від її краю, тобто фактично займав більшу частину проїжджої частини (ширина автомобіля ГАЗель - понад 2 м, а з дзеркалами - 2,5 м). До того ж, як вже вказано вище, автомобіль знаходився на затіненій лісом та ранковими сутінками вулиці без світла фар;

- рух транспорту на цій вулиці практично відсутній, а тому фактично мізерною є ймовірність зустріти на цій ділянці вулиці у передранковий час вантажний автомобіль, що стоїть на проїжджій частині.

Таким чином, на думку позивача, ДТП було спричинено аж ніяк не технічним станом автомобіля, а насамперед тим, що видимість була обмежена сутінками та затіненням, тобто об`єктивними, природними чинниками, а також тим, що наявність автомобіля, який стоїть на проїжджій частині вулиці, де майже відсутній рух транспорту, стала для ОСОБА_1 несподіваною.

Також позивачем було звернуто увагу на те, що рішення про відмову відповідачем було ухвалене без врахування рішення суду у справі про адміністративне правопорушення та фактично задовго до того, як став відомий зміст постанови суду.

Обставини події та рішення уповноважених органів однозначно свідчать про те, що позивачем не було порушено вимоги розділу 31 ПДР, тобто настання ДТП ніяк не пов`язано з порушенням вимог ПДР, встановлених щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання. Відтак, застосування п.4.1.11 Договору є необґрунтованим, а ухвалене на цій підставі рішення відповідача про відмову у виплаті через порушення правил технічної експлуатації автомобіля - безпідставним.

За результатами розгляду зазначеної вище заяви відповідач повторно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, про що повідомив своїм листом від 26.12.2016 № 15/04/8.09/0876.16, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою у якій позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 115830,14 грн.

Ухвалою від 23.12.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати останню за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено проведення підготовчого засідання, встановлено учасникам процесу строк на подачу до суду заяв по суті справи.

11.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки пошкодження застрахованого транспортного засобу сталось під час події 14.10.2016 є безпосереднім наслідком порушення позивачем умов правил технічної експлуатації згідно з вимогами ПДР України, встановленими щодо технічного стану транспортного засобу. Така подія не є страховим випадком відповідно до умов Договору і не має наслідком виникнення у ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» обов`язку щодо виплати страхового відшкодування. Крім того зазначає, що 26.09.2017 було здійснено відновлювальний ремонт застрахованого ТЗ згідно з рахунком № ІСзС-0015138 від 13.10.2016, яким усунено пошкодження, що їх отримав автомобіль Nissan NP-300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок страхового випадку від 01.10.2016. Так, внаслідок страхового випадку від 01.10.2016 на застрахованому ТЗ було пошкоджено бампер передній, порог правий, заглушка передня права (відсутня). Таким чином, рахунок № ІСзС-0016691 від 03.11.2016, на підставі якого позивач визначив ціну позову, включає в себе запчастини та роботи, по усуненню пошкоджень, які вже були наявні на застрахованому транспортному засобі на момент події 14.10.2016 і не були усунуті ремонтом, і на відновлення яких ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» було виплачено страхове відшкодування. До того ж позивач при визначенні ціни позову не врахував, що договором страхування передбачено франшизу, розмір якої становить 3856,00 грн. Представник відповідача також звертає увагу суду на те, що договором страхування єдиним вигодонабувачем є ПАТ «Альфа-Банк». Враховуючи викладені обставини, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 28.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 18.12.2015 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АС № 009854, відповідно до якого було застраховано легковий автомобіль позивача Nissan NP-300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_2 , 2012 року випуску, на умовах «Повне КАСКО» (ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП та викрадення). Дійсна вартість транспортного засобу - 385600,00 грн., страхова сума - 385600,00 грн., страховий платіж - 18354,56 грн. Розмір безумовної франшизи становить: у разі пошкодження транспортного засобу за ризиками ДТП, ПДТО, пожежа, стихійні лиха, ВП - 3856,00 грн., що складає 1 % від страхової суми, за ризиком викрадення - 19280,00 грн., що становить 5 % від страхової суми, а у разі конструктивної повної загибелі транспортного засобу - 19280,00 грн., що також складає 5 % від страхової суми.

За цим договором страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, визначених цим Договором, а Страхувальник зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (п. 1.3).

Страховими випадками за цим договором є події, передбачені в СЧД, що відбулись протягом строку дії цього договору, на території дії цього договору, підтверджені документально, з настанням чого виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування згідно з умовами цього договору (п. 3.1).

Під повним КАСКО розуміється пошкодження, знищення або втрата застрахованого транспортного засобу та/або додаткового обладнання до нього внаслідок будь-яких страхових ризиків, зазначених в п. 3.2 цього Договору (п. 3.3).

Як передбачено пп.11 п. 4.1 договору, не є страховим випадком та страховик не несе відповідальності у разі пошкодження, знищення та/або втрати транспортного засобу внаслідок його використання не за призначенням та/або з порушенням вимог технічної документації, встановлених виробником ТЗ, та/або порушення правил безпеки при ремонті та обслуговуванні ТЗ, та/або порушення правил технічної експлуатації згідно з вимогами ПДР, встановленими щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання та обов`язків водія при настанні ДТП.

Страхувальник, серед іншого, має право на одержання страхового відшкодування у разі настання страхового випадку (пп. 7.1.3 п. 7.1).

Страховик, серед іншого, має право відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування, зменшити його розмір, відстрочити (відкласти) прийняття рішення про виплату страхового відшкодування або здійснення його виплати у випадках та порядку, передбачених цим договором (пп. 7.3.8 п. 7.3).

Страховик, серед іншого, зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк (пп. 7.4.3 п. 7.4).

Як встановлено пп. 7.5.1, 7.5.2 п. 7.5 договору ПАТ «АЛЬФА БАНК» є єдиним вигодонабувачем за цим Договором. Вигодонабувач має право з метою отримання страхового відшкодування, за своєю власного ініціативою вчиняти будь-які дії, які повинен чи має право вчиняти страхувальник. При цьому вчинення таких дій вигодонабувачем буде породжувати такі самі правові наслідки, як би такі дії були вчинені страхувальником. Користування вигодонабувачем правом, визначеним цим пунктом, не звільняє страхувальника від його зобов`язань за цим Договором.

Підставами для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є, серед іншого, відповідність обставин настання страхового випадку виключенням зі страхових випадків та/або невідповідність визначенням страхових ризиків, встановлених цим договором (пп. 10.1.6. п. 10.1)

Договір діє з 00 год. 00 хв. 23.12.2015 до 24 год. 00 хв. 25.12.2016.

03.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, а саме ДТП, яка мала місце 01.10.2016 за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно рахунку від 13.10.2016 № ІСзС-0015138 вартість відновлювального ремонту становить 12902,46 грн. Відповідач виплатив позивачу страхове відшкодування за даним страховим випадком у розмірі 9046,46 грн., що підтверджується копією відповідного платіжного доручення.

14.10.2016 о 06 год. 30 хв. по вул. Підлісній, 7 у с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу.

Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.10.2019 у справі № 369/9580/16-п 14.10.2016 о 06 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки Nissan NP300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Підлісна, 7 в с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області, проявив неуважність - під час виникнення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів до повної зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ ПБ3302», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу.

Згідно довідки Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області у вказаній ДТП автомобіль Nissan NP300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав наступні механічні пошкодження: передній бампер, права фара, деформована решітка радіатора капота, деформація правого крила, порвана сітка радіатора, пошкоджені передні праві дверцята.

17.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку.

За результатами огляду транспортного засобу Nissan NP300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 115830,14 грн., що підтверджується рахунком від 03.11.2016 № ІСзС-0016691.

Листом від 04.11.2016 № 15/04/9.10/0737.16 відповідач повідомив позивачу про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з відповідністю обставин настання випадку виключенням зі страхових випадків. Відмова мотивована тим, що ОСОБА_1 порушено п. 31.4.7 ПДР України, а настання ДТП за вказаних позивачем обставин однозначно вказує на використання ним забезпеченого автомобіля з порушенням правил технічної експлуатації згідно з вимогами ПДР України, встановленими щодо технічного стану транспортного засобу, а тому така подія не є страховим випадком відповідно до умов договору і не має наслідком виникнення у відповідача обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Позивач звернувся до відповідача з ще однією заявою щодо незгоди з рішенням страхової компанії про відмову у виплаті страхового відшкодування, однак, знову отримав відмову у виплаті страхового відшкодування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.

Відповідно ст. 627 ЦК України та ст. 6 сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування за ст. 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

За ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідач посилається на порушення позивачем п. 31.4.7 ПДР України, а саме п. 31.4.7в, та на те, що настання ДТП за вказаних позивачем обставин ( ОСОБА_1 розпочав рух на застрахованому транспортному засобі, не очистивши належним чином лобове скло від намерзлого льоду, чим обмежив оглядовість з місця водія) однозначно вказує на використання ОСОБА_1 забезпеченого автомобіля з порушенням правил технічної експлуатації згідно з вимогами ПДР України, встановленими щодо технічного стану транспортного засобу, а тому така подія не є страховим випадком відповідно до умов договору і не має наслідком виникнення у відповідача обов`язку щодо виплати страхового відшкодування.

Пунктом 31.4.7в ПДР України (в редакції станом на 14.10.2016) визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, у разі, якщо встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Проте, постановою судді у справі про адміністративне правопорушення за фактом ДТП, яке мало місце 14.10.2016, встановлено, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається порушення п. 12.3 ПДР України, яке потягло за собою настання дорожньо-транспортної пригоди.

Суд не приймає доводів відповідача, що позивачем було допущено порушення п. 31.4.7в ПДР України, оскільки будь-якими доказами воно не підтверджено. Крім того, шар льоду у разі, якщо він і був наявний на лобовому склі транспортного засобу під час ДТП, не може розцінюватись як встановлення на скло додаткових предметів або нанесення покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачем безпідставно було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому поновні вимоги є обґрунтованими. Вирішуючи питання розміру страхового відшкодування, яке підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд враховує, що у рахунку від 03.11.2016 № ІСзС-0016691 включено запчастини та роботи, по усуненню пошкоджень, які вже були наявні на застрахованому транспортному засобі на момент події 14.10.2016 і не були усунуті ремонтом, і на відновлення яких ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» було виплачено страхове відшкодування. Крім того, укладеним договором між сторонами встановлено розмір безумовної франшизи, яка, у разі пошкодження транспортного засобу за ризиком ДТП складає 3856,00 грн., а тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача страхове відшкодування у сумі 99071,70 грн. (115830,14 грн. - 12902,44 грн. - 3856,00 грн. = 99071,70 грн.).

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 99071,70 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 990,69 грн.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування», , адреса: вул. Велика Кільцева, 56, с. Софіївська Борщагівка, Київська обл.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суде не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук