Ухвала

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 463/4835/16-ц

провадження № 61-10999св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійним свідоцтва про право власності, договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації та відновлення дійсного правового статусу будинку і за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Футорянська Ольга Анатоліївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу будинку недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 21 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійним свідоцтва про право власності, договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації та відновлення дійсного правового статусу будинку, в якому просив: визнати недійсним свідоцтво НОМЕР_1 від 29 листопада 2001 року на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 22 кв. м з сараєм літ. «Г» площею 4,1 кв. м, видане на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 29 листопада 2001 року № 1582; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 30 липня 2003 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 12 жовтня 2004 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 02 березня 2005 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 від 26 грудня 2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 від 27 грудня 2014 року; скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю такого об`єкта нерухомого майна; відновити дійсний правовий статус будинку АДРЕСА_1 до попереднього стану - сараю літ. «В» будинку АДРЕСА_1 та визнати його приналежністю цього будинку.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 31 жовтня 2016 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 24 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2017 року та постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року, закрито провадження у справі за позовною вимогою про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 30 липня 2003 року Провадження у справі за цією позовною вимогою було закрито судом з підстави існування рішення суду, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами, про той же предмет і з тієї ж підстави позову, а саме - недійсності свідоцтва НОМЕР_1 від 29 листопада 2001 року про право власності продавця на предмет продажу.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Футорянська О. А., Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу будинку недійсними, в якому просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 12 жовтня 2004 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 02 березня 2005 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 від 26 грудня 2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 від 27 грудня 2014 року.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 25 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 03 вересня 2019 року вищезазначені позови об`єднано в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер 463/4835/16-ц.

У процесі розгляду об`єднаної справи на стадії підготовчого засідання ОСОБА_1 подав заяву від 20 серпня 2019 року про уточнення позову в порядку, передбаченому статтею 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), яка за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог та в якій, окрім вищенаведених вимог, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2003 року, посвідчений нотаріусом Пелех О. З., за яким ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_2 купив будинок АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що на спірну будівлю не могло виникнути право власності, вона не є самостійним об`єктом нерухомого майна, і відповідно, не може бути предметом правочинів самостійно, а лише у складі головної речі - будинку АДРЕСА_1 . Також відсутні рішення про відведення земельної ділянки для будівництва спірного будинку АДРЕСА_1 та про введення цього будинку в експлуатацію, за своїми технічними характеристиками спірна будівля не є житловим будинком і не придатна для постійного проживання протягом всього календарного року, що підтверджено висновками експертиз.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 21 лютого 2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 49 ЦПК України, та повернуто її заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 21 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 15 липня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Личаківського районного суду міста Львова.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана з підстав, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійним свідоцтва про право власності, договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації та відновлення дійсного правового статусу будинку і за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як законного представника ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Футорянська Ольга Анатоліївна, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, про визнання договорів купівлі-продажу будинку недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 21 лютого 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 травня 2021 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко