ПОСТАНОВА
іменем України

03 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/8175/20

провадження № 22-ц/4809/1100/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Державне підприємство «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ріщення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 квітня 2021 року у складі судді Мохонько В.В.,

ВСТАНОВИВ:

У 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» (далі по тексту ДП «РЗ РТО») про зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що працює провідним економістом на Державному підприємстві «РЗ РТО» з 17 лютого 2020 року. Під час виконання трудових обов`язків ознайомився із змістом Колективного договору ДП «РЗ РТО» на 2020-2023 роки і з`ясував, що за спеціальним стажем роботи має право на отримання надбавки за вислугу років на підставі діючого Колективного договору підприємства та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 17 жовтня 2000 року №409. Неодноразово, а саме 30 липня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 19 жовтня 2020 року письмово (службовою запискою) звертався до ДП «РЗ РТО» з проханням вирішити питання по суті. 23 жовтня 2020 року відбулося засідання Комісії з трудових спорів за присутності позивача. Комісія вирішила утриматись щодо задоволення його заяви та рекомендувала для вирішення питання звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років з 17 лютого 2020 року по день прийняття рішення суду.
Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 квітня 2021 рокувідмовлено у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

ДП «РЗ РТО»направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Представник ДП «РЗ РТО»просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанціїскасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 на підставі наказу від 12 лютого 2020 року №20 прийнятий начальником планово-економічного відділу Державного підприємства «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» (а.с.18-22).
Відповідно до службових записок від 30 липня 2020 року, 05 жовтня 2020 року, 19 жовтня 2020 року позивач письмово звертався до ДП «РЗ РТО» з проханням вирішити питання щодо встановлення та нарахування йому надбавки за вислугу років на підставі діючого Колективного договору підприємства та відповідно до наказу Міністерства оборони України від 17 жовтня 2000 року № 409, яким затверджено Положення про умови та порядок виплати працівникам Збройних Сил України надбавки за вислугу років (а.с.3, 4, 17).
Відповідно до звернення від 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до голови Профспілки працівників Збройних Сил України із проханням про надання роз`яснень щодо права на отримання надбавки за вислугу років (а.с.14).
25 серпня 2020 року за №32 головою Центрального комітету Профспілки працівників Збройних Сил України Добровольським В. на звернення члена профспілки ОСОБА_1 та голови первинної профспілкової організації працівників ДП «РЗ РТО» Навроцької Н.В. та 19 січня 2021 року за №4 на лист ОСОБА_1 повідомлено, що працівнику ДП «Кіровоградський ремонтний завод» ОСОБА_1 , починаючи з дня прийняття на роботу, повинна виплачуватись надбавка за вислугу років, оскільки згідно з п.17 трудової книжки ОСОБА_1 стаж роботи з 24 грудня 1999 року по 30 березня 2018 року (п.18) підпадає під визначення стажу для встановлення виплати за вислугу років (а.с.15).
Як свідчать письмові докази по справі 18 лютого 2020 року загальними зборами трудового колективу ДП «РЗ РТО» схвалено Колективний договір на 2020-2023 роки, який набув чинності 19 лютого 2020 року та зареєстрований 21 лютого 2020 року за реєстраційним номером 289 (а.с.5-8).
Розділом 4 вказаного Колективного договору визначена оплата праці. Згідно з п.п.4, 5 п. 4.1. передбачено виплачувати доплати і надбавки до тарифних ставок та посадових окладів працівників згідно з додатком №3. Розмір надбавок, доплат і премій конкретному працівникові встановлюється в наказі керівника підприємства за погодженням з головою профкому.
Пунктом 14 додатку №3 «Перелік доплат і надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємства» Колективного договору встановлено розмір надбавки до посадових окладів (тарифних ставок) за вислугу років відповідно до наказу Міністра оборони України від 17 жовтня 2000 року №409 «Про затвердження Положення про умови та порядок виплати працівникам Збройних Сил України надбавки за вислугу років».
Для працівників підприємства встановлено надбавку за вислугу років в таких розмірах: за вислугу років понад 2 роки - 5 %; за вислугу років понад 5 років - 10 %; за вислугу років понад 10 років - 15 %; за вислугу років понад 15 років - 20 %; за вислугу років понад 20 років - 25 % (а.с.9-10).
Відповідно наказів відповідача від 02 січня 2020 року №1А (п.33) та 04 січня 2021 року №1А (п.34) на ДП «РЗ РТО» призначається комісія для встановлення безперервного стажу роботи, який дає право на одержання працівниками відсоткової ставки, надбавки (а.с.69, 70).
Директором ДП «РЗ РТО» Ємельяновим В.Є. 18 лютого 2021 року видано довідку за №98 про те, що ОСОБА_1 дійсно працює на ДП «РЗ РТО» з 17 лютого 2020 року на підставі наказу від 12 лютого 2020 року №20. Стаж роботи позивача безпосередньо на підприємстві станом на 18 лютого 2021 року складає 1 рік 2 дні (а.с.71).
Під час розгляду даної справи провідного економіста ОСОБА_1 звільнено з 10 березня 2021 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, про що свідчить наказ директора ДП «РЗ РТО» від 10 березня 2021 року №23-к. Позивачеві виплачено компенсацію за невикористану відпустку 28 календарних днів за період 17 лютого 2020 по 10 березня 2021 років (а.с.101).
Відповідно до довідки підприємства станом на 08 квітня 2021 року заборгованість по виплаті заробітної плати перед ОСОБА_1 відсутня (а.с.101-а).
Директором ДП «РЗ РТО» Ємельяновим В.Є. 08 квітня 2021 року на виконання доручення суду повідомлено, що рішення комісії з трудових спорів від 23 жовтня 2020 року не має можливості надати, так як КТС не є структурним підрозділом ДП «РЗ РТО», в статусі підприємства КТС не зазначена. Збори КТС 23 жовтня 2020 року не оформлені протоколом засідання. Після звільнення з роботи в січні 2021 року працівника ОСОБА_3 (голови КТС на громадських засадах) не виявлено документів КТС (а.с.99-10).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки відповідно до Положення про умови та порядок виплати працівникам Збройних Сил України надбавки за вислугу років така надбавка виплачується працівникам військових частин, закладів. Установ, військових представництв, підприємств і організацій Міністерства оборони України, що повністю або частково фінансуються з бюджету. Отже норми вказаного положення не поширюються на позивача, який не отримував заробітну плату з Державного бюджету України.
Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Наказом Міністра оборони України від 17 жовтня 2000 року № 409 (далі - наказ № 409) затверджене Положення про умови та порядок виплати працівникам Збройних Сил України надбавки за вислугу років.
Даний наказ прийнятий Міністром оборони за дорученням Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2000 року №26 з метою удосконалення умов оплати праці працівників Збройних Сил України. Наказ зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2000 року за № 757/4978, отже має статус нормативно-правового акту.
Відповідно до Положення про умови та порядок виплати працівникам Збройних Сил України надбавки за вислугу років (далі - Положення) надбавка за вислугу років (далі - надбавка) виплачується працівникам військових частин, закладів, установ, військових представництв, підприємств і організацій Міністерства оборони України, що повністю або частково фінансуються з бюджету (далі - військові частини).
Відповідно до п.1.3 Положення у разі, коли обчислені для працівників згідно з цим Положенням розміри надбавки за вислугу років (у відсотках) нижчі від раніше встановлених розмірів надбавки за безперервну роботу, цим працівникам за час роботи у даній військовій частині надбавка за вислугу років зберігається у раніше встановлених розмірах (у відсотках) до настання права на надбавку у більшому розмірі.
Згідно з п.2.1 Положення надбавка обчислюється у відсотках до посадових окладів (ставок) у таких розмірах: за вислугу років понад 2 роки - 5 відсотків; за вислугу років понад 5 років - 10 відсотків;за вислугу років понад 10 років - 15 відсотків; за вислугу років понад 15 років - 20 відсотків; за вислугу років понад 20 років - 25 відсотків.
Розмір надбавки визначається залежно від стажу роботи, який дає право на отримання такої надбавки (далі - стаж роботи), і обчислюється виходячи з посадового окладу (ставки) за основною посадою (професією) без урахування інших надбавок і доплат. У разі виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника надбавка обчислюється з посадового окладу за основною посадою.
Якщо посадові оклади (ставки) згідно з умовами оплати праці підвищуються, надбавка обчислюється виходячи з новоутворених (підвищених) посадових окладів (ставок).
Нарахування та виплата надбавки провадиться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах установленого фонду оплати праці.
Надбавка виплачується з дня прийняття на роботу за наявності стажу роботи, а працюючим - з дня введення в дію цього Положення (п. 2.2, 2.3, 2.4 Положення).
На підставі п.1.2 наказу №409 дія Положення не поширюється на державних службовців і службовців апарату органів військового управління та військових комісаріатів, а також на працівників, для яких нормативно-правовими актами встановлено інші розміри, умови та порядок виплати надбавок за вислугу років або за стаж роботи.
Із відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що ДП «РЗ РТО» має правовий статус суб`єкта - юридична особа з організаційно-правовою формою за КОПФГ - державне підприємство. Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному капіталі юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків - Міністерство оборони України (а.с.60, 78).
Згідно з ч.3 ст.94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 15 «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.
Згідно зі ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Дослідивши зазначені вище норми права та положення Колективного договору підприємства у їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про наявність права позивача на отримання надбавки за вислугу років. Проте, на думку колегії суддів позивачем обрано неправильний спосіб захисту.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП «РЗ РТО», в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років з 17 лютого 2020 року по день прийняття рішення суду. На час звернення з позовом до суду позивач працював на підприємстві. У подальшому позивача було звільнено з посади провідного економіста на підставі наказу ДП «РЗ РТО» від 10 березня 2021 року №23-к. Після свого звільнення 10 березня 2021 року і до ухвалення судом першої інстанції рішення позивач із заявою про зміни підстав або предмета позову до суду не звертався.
Відповідно до п. 4.1 Положення для визначення стажу роботи у військових частинах, командири яких мають право прийому на роботу і звільнення з роботи працівників, наказами командирів військових частин створюються комісії у складі заступника командира військової частини (голова комісії), начальника фінансового органу (головного бухгалтера), начальника відділу кадрів або іншої особи, на яку покладено ведення кадрових питань, та представника профспілкового органу чи уповноваженого на представництво трудовим колективом органу. До складу комісії можуть включатися й інші особи. Тобто визначення стажу роботи для виплати надбавки є виключно компетенцією створеної роботодавцем комісії.
Враховуючи ту обставину, що на момент ухвалення рішення по справі позивача було звільнено із займаної посади та трудові відносини були вже припинені, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 обрав неправильний спосіб захисту, оскільки позивач помилково ставить питання про зобов`язання підприємства нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років, а не про стягнення заборгованості по заробітній платі із наведенням складеного позивачем розрахунку такої заборгованості відповідно до обчисленого стажу роботи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже захист порушеного права у сфері трудових відносин, а саме після їх припинення, здійснюється шляхом стягнення відповідної заборгованості на підставі проведеного позивачем розрахунку.
Проте, ОСОБА_1 такої вимоги заявлено не було, розрахунку такої заборгованості не надано. Заявлені ж позивачем вимоги стосуються лише зобов`язання нарахування та виплати надбавки за вислугу років, при тому, що трудові відносини на час ухвалення судом першої інстанції рішення між сторонами припинені, що на думку колегії суддів є неправильним способом захисту.
При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутись із відповідним позовом до відповідача про стягнення заборгованості до суду першої інстанції, за її наявності, згідно положень ст. 4 ЦПК України.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ремонтний завод радіотехнічного обладнання» про зобов`язання нарахувати та виплатити надбавку за вислугу років - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 13 серпня 2021 року.
Головуючий суддя О.І.Чельник
Судді C.М. Єгорова
В.В. Черненко