КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/421/18
Провадження № 6/534/33/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Телевної М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до помешкання боржника,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до помешкання по АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №63696958 з примусового виконання виконавчого листа № 534/421/18 від 15.10.2020 виданого Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості у розмірі 111927,32 доларів США та судові витрати у сумі 45062,56 грн. Станом на дату звернення до суду боржником не вчинено будь яких дій спрямованих на виконання рішення суду. Приватним виконавцем були здійснені неодноразові виходи за місцем проживання боржника за вказаною адресою, для здійснення виконавчих дій, проте потрапити до будинку виявилось неможливим,зателефонувавши боржнику за її номером телефону виконавцю було відмовлено в доступі до помешкання, про що було складено акт у присутності понятих. Посилаючись на те, що виконавцю добровільного доступу до помешкання надано не було, а підставою для задоволення подання виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до майна боржника має бути не вчинення останнім перешкод, а факт ненадання ним до такого майна, просить постановити ухвалу про примусове проникнення до житла боржника.

У судове засідання приватний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справу у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного чи приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. знаходиться виконавче провадження №63696958 з примусового виконання виконавчого листа № 534/421/18 від 15.10.2020 виданого Комсомольським міським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованості у розмірі 111927,32 доларів США та судові витрати у сумі 45062,56 грн, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2020.

В порядку виконання вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу.

До подання додано акти приватного виконавця від 23.12.2020, 12.01.2021 які , складені приватним виконавцем за участю понятих, згідно яких приватним виконавцем Скрипником В.Л. було здійснено вихід до будинку АДРЕСА_1 , однак добровільного доступу до приміщення надано не було.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обов`язків і прав виконавців, зокрема п.4 ч.3 ст. 18 вказаного закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження»та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування необхідності надання дозволу на примусовий вхід до будинку, приватним виконавцем було зазначено, що ним було проведено ряд виконавчих дій та встановлено, що у боржника відсутнє будь-яке нерухоме майно, в тому числі грошові кошти на яке виконавець міг би звернути стягнення з метою виконання рішення суду.

Так приватним виконавцем 23.11.2020 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена боржнику рекомендованим поштовим повідомленням, проте вказане повідомлення повернулося до приватного виконавця із позначкою пошти - «в зв`язку із закінченням терміну зберігання».

Відповідно до вимогст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

До матеріалів справи долучено копії конвертів з відмітками про повернення, однак, які саме документи було направлено на адресу ОСОБА_1 не зазначено.

Крім того, судом встановлено, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника, які не потребують примусового проникнення до житла.

Як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до свого житла. Із доданого до подання акту не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акт не може вважатися належним і допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника.

Крім того, подані матеріали про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, що останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій. Фіксування державним виконавцем у акті того факту, що двері закриті, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.

Дані обставини, у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, приватним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що в будинку, до якого потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відтак твердження приватного виконавця про те, що боржник навмисно не надає приватному виконавцю доступ до даного домоволодіння суд вважає необґрунтованим.

Приватним виконавцем не надано суду доказів повідомлення боржника з метою безперешкодного доступу до домоволодіння про дату, час та намір вчиняти виконавчі дії щодо опису майна боржника.

За таких обставин, приватним виконавцем не подано беззаперечних відомостей про перешкоджання боржником здійсненню виконавчих дій, і надання дозволу на примусове проникнення до житла за цією адресою може призвести до суттєвих порушень майнових прав інших осіб, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Тому суд вважає, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованихКонституцієюправ щодо недоторканості житла власника домоволодіння та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.5,18,28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд,-

постановив :

Відмовити в задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Копію ухвали направити учасникам справи, а також приватному виконавцю в порядку передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: Повне найменування заявника: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович адреса місцезнаходження: 39600 м. Кременчук вул. АкМаслова, 15/4. Суддя Т.О.Куц