УХВАЛА

09 серпня 2021 року

м. Київ

справа №641/9813/19

провадження № 61-12450ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», третя особа - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення шкоди, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 , треті особи: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи» «Харківміськгаз», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга всупереч до вимог статті 392 ЦПК України не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження. Скаржник узагальнено посилається на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, натомість, чітко не зазначає підставу касаційного оскарження та не викладає її обґрунтування.

Належне зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Скаржником не виконано в повній мірі вимоги законодавства стосовно зазначення підстав касаційного оскарження, в зв`язку з чим касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції роз`яснює, що скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування.

Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне обґрунтування (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо) з урахуванням вимог цієї ухвали.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду, оскільки скаржником не виконані в повній мірі вимоги статті 392 ЦПК України щодо оформлення касаційної скарги, а тому скарга на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Крім того, касаційна скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження.

Оскаржувана постанова проголошена 16 червня 2021 року. Відомості про дату складання повного тексту в постанові не зазначені, тобто, строк на касаційне оскарження почав перебіг з 17 червня 2021 року та закінчився 16 липня 2021 року. Касаційну скаргу подано 24 липня 2021 року, тобто. поза межами строку на касаційне оскарження.

З доданих до скарги документів вбачається, що копію оскаржуваної постанови отримано ОСОБА_1 02 липня 2021 року, що підтверджується копією поштового конверта зі штрихкодовим ідентифікатором за номером 668. Таким чином, у скаржника на підставі частини другої статті 390 ЦПК України виникає право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Проте, скаржник всупереч положенням частини другої статті 390 ЦПК України не просить суд поновити строк на касаційне оскарження.

Суд відповідно до статті 13 ЦПК України не уповноважений на власний розсуд ініціювати розгляд такого роду процесуального питання.

Враховуючи те, що скаржник звернувся з касаційною скаргою поза межами строку на касаційне оскарження, але не просить вказаний строк поновити, то касаційна скарга з цієї підстави також підлягає залишенню без руху для надання скаржником заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш