справа № 631/423/19
номер провадження 2-з/631/4/21
У Х В А Л А

п р о в ж и т т я з а х о д і в з а б е з п е ч е н н я п о з о в у

11 серпня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Мащенко С. В.

за участю:

секретаря судового засідання Фабаровської І. М.

розглянувши без повідомлення учасників справи в залі судових засідань № 1 приміщення суду заяву представника позивача - адвоката Мякоти Тетяни Миколаївни «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/423/19 (провадження № 2/631/66/21) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_3 «Про розірвання спадкового договору»,-

в с т а н о в и в:

В провадженні суду відповідно до ухвали, постановленої 13.11.2019 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі судді Мащенко «Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі» знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Мякота Т. М., до ОСОБА_3 «Про розірвання спадкового договору», в якому сторона позивача просить: розірвати спадковий договір, укладений 22.06.2011 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відчужувачами, та ОСОБА_3 набувачем, посвідчений приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., реєстраційний № 1599, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: АДРЕСА_1 .

Представник позивача - адвокат Мякота Т. М., яка діє за ордерами (серії ПТ № 063586 та серії ПТ № 063585), виданими 12.04.2019 року на підставі договору № 19/19 від 15.03.2019 року, укладеного між адвокатом Мякотою Т. М. та Ярошенком С. Я., та договору № 28/19 від 03.04.2019 року, укладеного між адвокатом Мякотою Т. М. та ОСОБА_2 , звернулась в суд із заявою «Про забезпечення позову».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 4470/21-вх від 09.08.2021 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/423/21 (провадження № 2-з/631/4/21) та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день реєстрації передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зі змісту зазначеної заяви убачається, що сторона позивача просить накласти арешт на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 26894219, підстава виникнення права власності спадковий договір (серія та № 1599), виданий 22.06.2011 року.

На обґрунтування заяви представник за ордером зазначив, що права ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо відновлення яких і існує спір в суді, порушені відповідачем у зв`язку із невиконанням умов спадкового договору по відношенню до відчужувачів житлового будинку, розташованого за адресом: АДРЕСА_1 ,- який може бути відчужений на користь третіх осіб, що унеможливить виконання судового рішення у разі задоволення позову. Таким чином, існує зв`язок між визначеним предметом спору й заходами до забезпечення позову, які є адекватними та спрямованими на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивачів й забезпечення виконання рішення суду, а тому слід застосувати саме такий вид як: накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 26894219, підстава виникнення права власності: спадковий договір, серія та № 1599, виданий 22.06.2011 року.

Всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, перевіривши їх доказами, безпосередньо дослідженими судом, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши матеріали заяви та справи, що містять наявні в ній письмові докази, - суд вважає, що заява представника позивача - адвоката Мякоти Т. М. «Про забезпечення позову» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому заява надійшла на розгляд належного суду.

Окрім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 зазначеної вище Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в ній, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною 2 цієї ж статті 149 забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 і 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України обумовлено, що позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії, тощо.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

З роз`яснень, наданих у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», убачається, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Діюче цивільне процесуальне законодавство визначає забезпечення позову як сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті воно є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

При цьому, оскільки вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

В той же час метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника у сукупності щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналогічний за своїм змістом висновок зроблений й колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові, прийнятій 21.08.2019 року у справі № 761/39201/18 (провадження № 61 9850св19).

Отже, оцінюючи заяву, що розглядається, на відповідність зазначеним вимогам, а також приписам частин 1 та 6 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд вбачає, що обраний в ній вид забезпечення позову, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 152 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України, щодо нього у законі немає будь-яких застережень та він є співмірним із заявленими позовними вимогами у справі з єдиним унікальним № 631/423/19 (провадження № 2/631/66/21) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна.

Також, суд вважає доведеним існування об`єктивних припущень щодо обставин, які несуть реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду з урахуванням предмету спору, оскільки відповідач у справі є одноосібним власником спірного майна, що надає йому можливість безперешкодного розпорядження (відчуження) спірною нерухомістю у будь-який момент до ухвалення судового рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що є підстави вважати цілком можливою несумлінну поведінку відповідача, спрямовану на продаж або інше відчуження спірного майна.

Відтак, суд приходить до висновку про обґрунтованість та наявність підстав для забезпечення позову, оскільки доведений зв`язок між визначеним предметом спору й заходами до забезпечення позову, які є адекватними та спрямованими на попередження порушень прав і охоронюваних законом інтересів позивачів й забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Постановляючи ухвалу, суд також зазначає, що на виконання приписів частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Тобто суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме:

1)постанови Великої Палати Верховного суду, прийняті: 12.02.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) і 15.09.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20);

2)постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, прийняту: 01.07.2020 року в межах справи з єдиним унікальним № 569/13105/18 (провадження № 61-46461св18);

3)та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, прийняті: 03.07.2019 року в межах справи з єдиним унікальним № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) і 30.06.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 204/8994/19 (провадження № 61-6513св20).

На підставі викладеного, керуючись статтею 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтями 1 5, 7, 13, 17, 18, 42, 46, 48, 58, 62, 64, 76 80, 89, 128 131, статтями 149, 150 - 151, 153, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, статтею 263, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 4 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354, пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві положення» та пунктом 9 та 11 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Заяву представника позивача - адвоката Мякоти Тетяни Миколаївни «Про забезпечення позову» у цивільній справі з єдиним унікальним № 631/423/19 (провадження № 2/631/66/21) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та інтересах яких діє адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_3 «Про розірвання спадкового договору» задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: АДРЕСА_1 ,- який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Крючковою Л. А., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, номер запису про право власності 26894219, підстава виникнення права власності спадковий договір (серія та № 1599), виданий 22.06.2011 року.

Копію ухвали направити НОВОВОДОЛАЗЬКОМУ ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У ХАРКІВСЬКОМУ РАЙОНІ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ХАРКІВ) для негайного виконання, а також адвокату Мякоті Тетяні Миколаївні, Ярошенку Сергію Яковичу, ОСОБА_2 , адвокату Надьон Олені В`ячеславівні та Ярошенку Станіславу Сергійовичу для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Нововодолазький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз`яснити особам, які беруть участь у справі, що оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: С. В. Мащенко