ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

10 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/618/21
Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/902/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Шкарупою Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконними та скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

1) визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №11 від 11.11.2020, пункт 3, про зняття з квартирного обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008 по 11.11.2020 (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО, вислуга календарних років 27);

2) визнати незаконним та скасувати пункт № 4 наказу Начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11.11.2020 № 232 «Про затвердження рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до якого старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї знято з квартирного обліку, у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008 по 11.11.2020 (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО, вислуга календарних років 27);

3) зобов`язати Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку прийняти рішення про поновлення старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008.

Позов обґрунтовував тим, що наказом начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02.09.2020 № 179 старшого прапорщика ОСОБА_1 , начальника служби начальника медичного пункту, було звільнено у відставку відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункт «а» (по закінченню контракту) та з 03.09.2020 виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскаржуваним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2020 № 232 старшого прапорщика ОСОБА_1 зі складом сім`ї 5 осіб знято з квартирної черги для отримання житла в м. Чернігові на підставі рішення начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку. Позивач є ветераном військової служби та має статус учасника бойових дій, його календарна вислуга у ЗСУ становить 27 років.

Вказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач вважає протиправним і таким, що порушує його права щодо забезпечення постійним житловим приміщенням, оскільки держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями і, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.04.2021 позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №11 від 11.11.2020, пункт 3, про зняття старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї в зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008 по 11.11.2020 (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО, вислуга календарних років 27).

Визнано незаконним та скасовано пункт № 4 наказу Начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11.11.2020 № 232 «Про затвердження рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до якого старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї знято з квартирного обліку, в зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008 по 11.11.2020 (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО, вислуга календарних років 27).

Зобов`язано Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку прийняти рішення про поновлення на квартирному обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї, на квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій черзі з 01.02.2008.

Стягнуто з Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку на користь держави 2 724 грн судового збору.

В апеляційній скарзі Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неправильне дослідження і оцінку доказів та порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що перебування військовослужбовців на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, визначені п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006, проте позивач не підпадає під жодну із цих категорій, тому оскаржувані рішення житлової комісії та наказ не суперечать вказаними вимогам законодавства.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зняття позивача з квартирного обліку зважаючи на положення ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як такого, що на час прийняття оскаржуваних рішень мав стаж військової служби 27 календарних років, був зарахований на квартирний облік на загальну чергу з 21.06.2007, та у списки осіб які потребують першочергового отримання житла, як учасник бойових дій з 06.08.2018, є ветераном військової служби.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, перебував на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, зі складом сім`ї 5 осіб, у загальній черзі з 21.06.2007 та в першочерговій - з 01.02.2008, житло під час проходження служби не отримував, має статус ветерана військової служби та учасника бойових дій, що підтверджується відповідними посвідченнями, перебуває на обліку органів Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років (а.с. 9-31).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 02.09.2020 № 179 старшого прапорщика ОСОБА_1 , начальника служби - начальника медичного пункту Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку Центрального управління військової служби правопорядку (по м. Києву і Київській обл.), звільненого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 17.08.2020 № 17-РС з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вирішено вважати таким, що справи та посаду здав 02.09.2020.

З 02.09.2020 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 , знято з речового забезпечення при ВЧ НОМЕР_1 , з інших видів забезпечення при Чернігівському зональному відділі Військової служби правопорядку, з 03.09.2020 знято з продовольчого забезпечення (грошова компенсація) при ВЧ НОМЕР_1 .

Вислуга років у Збройних Силах України станом на 02.09.2020 становить: календарна 27 років 09 місяців 18 днів, пільгова 33 роки 05 місяців 04 дні.

Постійним або службовим житлом не забезпечувався (а.с. 8).

Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом № 11 від 11.11.2020, на виконання п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 № 1081, п. 19 розділу 6 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 13.07.2018 № 380, знято з квартирного обліку при Чернігівському зональному відділу ВСП старшого прапорщика ОСОБА_1 та членів його сім`ї у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу. На квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій з 01.02.2008 по 11.11.2020 (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО, вислуга років 25 років) (а.с. 7).

Наказом начальника Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 11.11.2020 № 232 «Про затвердження рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 »:

- затверджено рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2020 № 11;

- знято з квартирного обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 при Чернігівському зональному відділу військової служби правопорядку та членів його сім`ї у зв`язку зі звільненням з військової служби по закінченню контракту з виключенням із списків особового складу зонального відділу. На квартирному обліку перебував в загальній черзі з 21.06.2007, в першочерговій з 01.02.2008 по 11.11.2020 (а.с. 6).

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтями 34, 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Пунктом 9 цієї статті передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінет Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п. 1 Порядку).

Згідно з п. 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до п. 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку).

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 487/5835/17, 01.04.2020 у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18, від 19.05.2020 у справі № 683/2198/18 та від 16.12.2020 у справі № 748/122/20.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Підстав відступити від цих правових висновків під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Установивши, що позивач ОСОБА_1 , який є ветераном війни та учасником бойових дій, з 21.06.2007 був зарахований в загальну чергу на квартирний облік для отримання житлової площі зі складом сім`ї 5 осіб, та з 01.02.2008 включений в першочерговий список (як багатодітна сім`я, учасник бойових дій АТО); звільнений із військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; має вислугу років у Збройних Силах України понад 20 років: календарна 27 років 09 місяців 18 днів, пільгова 33 роки 05 місяців 04 дні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , зважаючи на відсутність підстав, визначених законом для зняття його з квартирного обліку.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач не підпадає під жодну із підстав залишення на квартирному обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, що встановлені п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006, визначених постановою КМУ № 1081, оскільки, як зазначалось вище, відповідно до положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. На момент звільнення з військової служби позивач мав вислугу на військовій службі календарну 27 років 09 місяців 18 днів, та пільгову 33 роки 05 місяців 04 дні, на загальний та першочерговий облік зарахований на законних підставах, є ветераном військової служби та учасником бойових дій, житлом не забезпечений та житлової компенсації не отримував, а тому у відповідача були відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 серпня 2021 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко