Провадження № 2/643/124/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт Маркет», третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасувння наказу про звільнення , поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Пласт Маркет», третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» без номера від 2015 про звільнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з посади директора ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» () на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на роботі на посаді директора ПрАТ «Пласт Маркет» (), стягнути з ПрАТ «Пласт Маркет» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2015 по 01.11.2018 в сумі 73102,8 грн.

В обґрунтування позову представник позивач посилається на те, що під час судового розгляду даної цивільної справи, а саме 16.03.2018, представником третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано копію наказу без номера про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» від 30.03.2015 року (а.с. 137 т. 2), в якому зазначено підставою звільнення п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. У своїх поясненнях, наданих у даній цивільній справі, представник ПрАТ «Пласт Маркет» Гриценко В.О. зазначив, що це єдиний наказ за яким було звільнено ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 241-1 Кодексу законів про працю України, строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Згідно із рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» від 30.03.2015 на посаду директора ПрАТ «Пласт Маркет» призначено ОСОБА_3 з моменту прийняття рішення зборів 30.03.2015.

Аналізуючи ст. 241-1 КЗпП України ОСОБА_3 не міг мати повноважень директора раніше ніж 31.03.2015.

В той же час наказ про звільнення з посади директора ОСОБА_1 винесено та підписано 30.03.2015 ОСОБА_3 , що є порушенням вимог чинного законодавства.

Також у наказі про звільнення без номера від 30.03.2015 підставою для звільнення зазначено п. 5 ч. 1 ст. 41 КзПП України, у зв`язку із припиненням повноважень посадових осіб.

В той же час, ст. 44 КзпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 - працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Дану вихідну допомогу ОСОБА_1 не було сплачено.

Крім того, не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку, невидача належно заповненої трудової книжки та невручення копії наказу про звільнення є порушенням вимог статті 47 Кодексу законів про працю України з боку відповідача.

Так, в статті 47 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 41 КЗПП України трудовий договір з ініпіативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Рішенням загальних зборів ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» було відкликано (припинено повноваження) директора товариства ОСОБА_1 . Наголошуємо, шо припинення повноважень директора є лише підставою для розірвання трудового договору (контракту), в той же час рішення загальних зборів не вирішувало питання розірвання контракту з ОСОБА_1 , жодних додаткових угод до контракту йому не надавалося та ним не підписувалося.

Згідно зі статтею 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того, відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення ОСОБА_1 не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні його на раніше займаній посаді зобов`язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 на посаді директора ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» станом на 30.03.2015 = 1700 грн., середньоденна = 82,93 грн.

Кількість робочих днів лютого 2015 року = 20, березня 2015 року = 21.

Середньомісячне число робочих днів = (20+21)/2 = 20,5.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.04.2015 по 01.11.2018 = 82,93 грн. * 20,5дн. х 43 міс. = 73102,8 грн.

Під час судового розгляду даної цивільної справи, а саме 16.03.2018, представником третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано копію наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» від 30.03.2015 року, викладеного російською мовою, в якому зазначено підставою звільнення п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

У своїх поясненнях, які надав до Московського районного суду м. Харкова. ОСОБА_3 посилався на даний наказ, обґрунтовуючи свою правову позицію по справі.

В той же час, 11.10.2015 ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/3635/15 до якої ним було додано наказ ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» від 30.03.2015 №2-к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора. Даний наказ викладено українською мовою, підставою для звільнення у ньому зазначено п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Отже, ОСОБА_3 під час розгляду справи № 643/19748/15-ц у Московському районному суді м. Харкова було подано завідомо підроблений наказ про звільнення ОСОБА_1 з метою вирішення даної справи на його користь.

Вишевказані факти було зазначено у клопотанні про винесення окремої ухвали, яке було подано ОСОБА_1 у даній справі, докази на підтвердження вищенаведеного було надано разом із цим клопотанням (а.с. 201-229 т. 2).

Додатковим доказом звільнення ОСОБА_1 із вказаного підприємства за ст. 36 КЗпП України є інформація з Київського управління Головного управління ДФЄ у Харківській області про те, що ОСОБА_1 припинив трудові відносини з ПрАТ «ПЛАСТ МАРКЕТ» на підставі ст. 36 п. 8 КЗпПУ (а.с. 67 т. 3).

Під час судового розгляду даної цивільної справи, а саме 16.03.2018, представником третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано копію розписки відповідно до якої ОСОБА_1 нібито 31.03.2015 отримав копію наказу про звільнення та претензій не має (а.с. 138 т. 2).

Наведена розписка не підписувалася та не надавалася ОСОБА_1 . Дана розписка виконана не на цілому аркуші паперу розміром А4, а лише на його частині (приблизно % частина аркуша А4). Згідно розписки підписана вона ОСОБА_1 не просто як фізичною особою, а саме як директором.

Вишевказане свідчить про можливість накладення необхідного тексту на частину аркуша паперу з підписом ОСОБА_1 , який було відрізано з одного з документів, які зберігалися на підприємстві ПрАТ «ПЛАЄТ МАРКЕТ».

Представник позивача зазначає ,що дії відповідача є незаконними та порушує права позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення відносно обставин викладених в позовній заяві , позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у відзиві на позов заперечував проти вимог позивача, зазначивши, що позивач не надав доказів щодо незаконності на його думку звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ, якою унормована можливість розірвати контракт з директором ПрАТ «Пласт Маркет», у зв`язку з припиненням його повноважень.

3-ті особи в судове засідання не з`явились , про день та час слухання справи були повідомлені в установленому порядку.

Заслухавши представника позивача,позивача , представника відповідача,свідків , дослідивши матеріли справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до протоколу загальних зборів акціонерів ЗАТ Пласт Маркет (на теперішній час ПрАТ Пласт Маркет) від 01.04.2004 року , наказом № 15- к від 01.04.2004 року був призначений на посаду директора.Трудові відносини з ПрАТ Пласт Маркет були оформлені контрактом з директором,останній такий контракт був укладений з позивачем 27 грудня 2011 року строком на 5 років.

30.03.2015 року загальними зборами акціонерів ПрАТ «Пласт маркет» повноваження директора ОСОБА_1 були припинені, обраний новий директор ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 7).

На підставі цього рішення наказом ПрАТ «Пласт Маркет» від 30.03.2015 року без номеру ОСОБА_1 був звільнений ПрАТ «Пласт маркет» з посади директора відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 41 КУпП (т. 2 а.с. 137).

31.03.2015 року ОСОБА_1 отримав копію наказу про звільнення, трудову книжку та остаточний розрахунок, що підтверджено його зласноручним підписом на розписці та на відомостях про виплату грошей (т. 2 І.С. 138), відомістю про отримання грошей (т. 2 а.с. 37).

Наявність свого підпису на указаних документах позивачем ОСОБА_1 не заперечується.

Наявність у ОСОБА_1 його трудової книжки на день звільнення також ним не заперечується та підтверджується показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Окрім того, ОСОБА_1 пред`явив свою трудову книжку для огляду у судовому засіданні, що підтверджується копіює трудової книжки (т.2_ а.с.197).

Перевіркою Головного управління Держпраці в Харківській області порушень під час звільнення ОСОБА_1 не виявлено, що підтверджується Актом перевірки (т. 1 а.с. 182 (а.с. 167-186).

Із пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 встановлено, що після того, як ОСОБА_1 звільнено з посади директора ПрАТ «Пласт Маркет», він більше не виконував роботу на цій посаді. При цьому ОСОБА_1 продовжував працювати директором та отримував доходи в ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім», де він працював за сумісництвом.

Указане також підтверджується відомостями про доходи ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 186), а також інформацією про державну реєстрацію ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» (т. 2 а.с. 192).

Указане спростовує доводи ОСОБА_1 щодо вимушеного прогулу, оскільки він був працевлаштований та отримував доходи, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім».

Так, відповідно до норм Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 1 Закону України «Про оплату праці»). Працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу (ст. 19 Закону України «Про оплату праці»).

Окрім того, відповідно до умов п. 3.1. контракту від 27.12.2011 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 6) передбачено, що оплата праці директора ПрАТ «Пласт Маркет» здійснюється виходячи із фактично відпрацьованого часу, тобто за фактично виконаїу роботу.

З урахуванням цих норм, після рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» від 30.03.2015 року про припинення повноважень директора ОСОБА_1 , він більше не має права отримувати заробітну плату на цій посаді , оскільки фактично він більше не виконував роботу директора ПрАТ «Пласт Маркет».

Окрім того, посилаючись на контракт, як на підставу позову ОСОБА_7 не має права вимагати середній заробіток за період з 01.04.2015 року по 01.11.2018 року, оскільки контракт був укладений на термн до 27.12.2016 року.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо нібито порушення ПрАТ «Пласт Маркет» умов контракту від 27.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

По-перше, позивач ОСОБА_1 не вказав, які саме умови контракту забороняють ПрАТ «Пласт Маркет» розірвати цей контакт.

По-друге, право ПрАТ «Пласт Маркет» розірвати контракт з ОСОБА_1 , унормоване п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ, згідно з приписами якої трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

При цьому, повноваження директора ПрАТ «Пласт Маркет» Мирошниченка Є.П. були припинені рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» відповідно до їх виключної компетенції, унормованої ч.2 ст. 51, п. 8 ч. 2 ст. 52, п. 27 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про акціонерні товариства», а також п. 11.5 Статуту ПрАТ «Пласт Маркет» (т. 2 а.с. 67) в редакціях, які діяли на день виникнення правовідносин.

У даному випадку застосовується норма ч. 1 ст. 203 ЦК України, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Окрім того, статутом ПрАТ «Пласт Маркет» встановлено, шо директор обирається на З роки (т. 2 а.с. 67, 68). У той же час контракт між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений на 5 років.

При цьому, відповідно до приписів унормованих ч. 2 ст. 51, п. 9 ч.2 ст. 52, ч. 5 ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства» в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, затвердження умов контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет» та розмір його винагороди, а також визначення особи, уповноваженої на підписання контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет» належало до виключної компетенції загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет».

Однак, відповідач ПрАТ «Пласт Маркет» заперечує затвердження рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» умов контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет» та розмір його винагороди, а також визначення особи, уповноваженої на підписання контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет».

На підтвердження своїх заперечень відповідач ПрАТ «Пласт Маркет» надав копію протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «Пласт Маркет» від 10.02.2017 року, на якому розглядалось це питання (т. 2 а.с. 69-70),

У той же час, позивач ОСОБА_1 не надав доказів, які би спростовували заперечення відповідача ПрАТ «Пласт Маркет» щодо затвердження умов контракту, визначення розміру винагороди та визначення уповноваженої особи на підписання цього контракту.

Суд не бере до уваги доводи позивача, що рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.11.2016 року у справі №646/15271/15 ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним контракту від 27.12.2011 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Цим рішенням Червонозаводський районний суд м. Харкова не встановлював обставин щодо законності або незаконності звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПрАТ «Пласт Маркет».

Червонозаводський районний суд м. Харкова мотивував своє рішення у справі №646/15271/15 тим, що інтереси ОСОБА_8 контрактом, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , не порушені і що нормами трудового законодавства не передбачено можливості визнання трудового договору чи контракту недійсним з підстав, визначених зазначеними статтями цього Кодексу, як і не передбачено правових підстав, для визнання в судовому порядку незаконним призначення особи на відповідну посаду.

Слід також наголосити, що цим рішенням не встановлені обставини, які могли б відповісти на питання, чи були затверджені загальними зборами акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» про умови контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет» та розмір його винагороди, та чи була уповноважена ОСОБА_5 на підписання контракту з директором ПрАТ «Пласт Маркет».

З урахуванням викладеного, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 24.11.2016 року у справі № 646/15271/15 не може бути належним та допустимим доказу у даному спорі.

Позивач не надав доказів щодо незаконності на його думку звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпПУ, якою унормована можливість розірвати контракт з директором ПрАТ «Пласт Маркет» у зв`язку з припиненням його повноважень.

При цьому, не можуть бути узяті до уваги доводи ОСОБА_1 , що за обліковими даними ГУДФС в Харківській області його нібито звільнено на підставі п. 8 ст. 36 КЗпПУ.

Указані доводи спростовані листом ГУДФС в Харківській області від 31.01.2019 року (т. З а.с. 63)

Також не можуть бути узяті до уваги доводи позивача, що Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 у справі №922/3446/15 за позовом ТОВ «Пласт маркет торговий дім» до ПрАТ «Пласт маркет» скасовано рішення господарського суду Харківської області від 12.08.2015 року та прийнято нове рішення, яким рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт маркет», оформлене протоколом загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт маркет» від 30.03.2015 року визнано недійсним.

Ці доводи також спростовані постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016 (т. 2 а.с. 50-59), якою постанову апеляційної інстанції скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду Харківської області від 12.08.2015 (т. 2 а.с. 60-66), яким у позові ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» про скасування рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» від 30.03.2015 року - відмовлено.

Позивач змінив суб`єктний склад, підставу та предмет позову. Таким чином позивачем було порушено приписи ч. 3 ст. 49 ЦПК, згідно з якими до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, а також приписів ч. 5 ст. 53 ЦПК, згідно з якими про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 233 КЗпНУ Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

30.03.2015 року новий директор ОСОБА_3 , на підставі рішення загальних зборів акціонерів видав наказ, яким звільнив ОСОБА_1 з посади директора ПрАТ «Пласт маркет».

31.03.2015 року цей наказ був вручений ОСОБА_1 особисто. На момент звільнення він отримав свою трудову книжку та остаточний розрахунок. Указані обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_1 про отримання копії наказу, трудової книжки та остаточного розрахунку .

Лише 14.06.2015, тобто через 2 місяці після звільнення ОСОБА_1 з посади директора ПрАТ «Пласт Маркет», з позовною заявою до господарського суду звернувся акціонер ТОВ «Пласт Маркет Торговий Дім» в особі директора Мирошниченка Є.П. про скасування рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ «Пласт Маркет» від 30.03.2015 року.

Лише 14.12.2015, тобто майже через 10 місяців ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова щодо виріщення трудового спору про поновлення на роботі на посаді директора ПрАТ «Пласт Маркет»

Заперечення позивача ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_5 , що ОСОБА_1 нібито не отримував копію наказу, спростовується показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , розпискою ОСОБА_1 , аудіо записом (т.1 а.с. 83-86 розшифровка аудіофайлу, а.с. 89 диск)

Окрім того, наявність на момент звільнення у ОСОБА_1 його трудової книжки, факт чого ним не заперечується, відповідно до приписів ч. 1 ст. 233 КЗпПУ є достатньою підставою вести відлік строку звернення до суду від 31.03.2015 року.

Таким чином, звертаючись до суду 14.12.2015, ОСОБА_1 пропустив місячний строк звернення до суду для вирішення трудового спору про поновлення його на роботі, а також тримісячний строк для інших позовних вимог у трудовому спорі.

Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №484/2623/15 (т. 2 а.с. 125- 127), від 16.01.2018 року у справі 569/13939/15 (т. 2 а.с. 128-130), від 16.01.2018 у справі №496/9707/14 (т. 2 а.с. 131-136).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт Маркет», третя особа ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасувння наказу про звільнення , поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовит .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Майстренко О.М.