Справа № 310/1960/21
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Троценко Т. А.

при секретарі: Мудрак І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що на підставі договору позики у вигляді розписки від 11. 08. 2020 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , останній отримав від нього грошову позику в розмірі 16 000 грн. зі строком повернення до 01.03. 2021 року.

У визначений у розписці термін відповідач грошові кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідає, тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу 16 000 грн. та судові витрати в розмірі 2908 грн.

В судове засідання позивач не явився, про дату слухання справи повідомлений, в заяві просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач до суду не явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, своїм правом на надання відзиву на позов не скористався, і суд на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Суд встановив, що 11 серпня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено догові позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передав відповідачу грошову суму в борг в розмірі 16 000 грн. зі строком повернення до 01 березня 2021 року.

Вказані обставини підтверджені копією розписки ОСОБА_2 про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 від 11. 08. 2020 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина 1 ст. 1051 ЦК України передбачає, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Частина 3 ст. 13 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові Великої Палати від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц вказав, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім ( оскільки укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладання договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивач довів належними доказами факт надання ОСОБА_2 в борг грошової суми, відповідач своїм підписом у розписці підтвердив цю обставину, зазначені факти не спростував, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 2908 грн., які складаються з судового збору 908 грн. і витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позивачем надані належні докази понесених ним витрат, долучена квитанція про сплату судового збору, Акт наданих послуг до договору про надання юридичних послуг від 01. 03. 2021 року, їх сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 1046,1047,1051 ЦК України, ст. ст. 13,76-79, 258-263 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 16 000 грн., судовий збір 908 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10. 08. 2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко