ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року

м. Черкаси

справа № 712/15562/19 провадження № 22-ц/821/897/21 категорія 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11 липня 2007 року між сторонами у справі відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському районі м. Черкаси Черкаського МУЮ розірвано шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 345.

В шлюбі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 ААБ № 467088 від 18 жовтня 2019 року, виданої КЗ «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи», ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи.

Лікування та оздоровлення дитини в літній період здійснюється за рахунок позивача.

Згідно довідки № 640 від 24 вересня 2019 року, виданої ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей», ОСОБА_3 є студентом вказаного навчального закладу, денної форми навчання.

Окрім сина, позивач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які також проживають з позивачем та знаходяться на повному його утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи з 02 вересня 2019 року по 02 травня 2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою до суду, тобто з 29 листопада 2019 року і до закінчення навчання в ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей», тобто до 02 травня 2021 року включно, але не довше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач зобов`язаний надавати допомогу своїй дитині до досягнення нею 23 років. Суд врахував принцип рівності прав та обов`язків батьків.

Єдиним джерелом доходу відповідача є пенсія за віком. При цьому, судом встановлено, що матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в міському центрі зайнятості, а також відповідачем не надано доказів, що вона є непрацездатною за станом здоров`я. Тому суд, враховуючи потреби сина сторін в його утриманні на період навчання, визнав достатнім для забезпечення гармонійного та достатнього розвитку дитини та забезпечення балансу рівного права сторін у справі здійснювати допомогу під час навчання їхньої дитини задовольнив позовні вимоги позивача у визначеному ним розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року як незаконне.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору, суд не в повній мірі врахував всі обставини справи, оскільки відповідач має єдиний дохід у вигляді пенсії. Тому, при вирішенні спору не було враховано наявності у матері дитини надавати їй допомогу в період навчання. Крім того, щомісячний дохід позивача набагато більший від доходу відповідача, і вона фактично позбавлена матеріальної можливості надавати таку допомогу.

Також, зазначено, що ОСОБА_3 навчаючись у ДНЗ «Державний професійний автодорожній ліцей» знаходиться на неповному державному утриманні, відповідно, витрати на його навчання частково покладені на державу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно із статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

П. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є в тому числі справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

За таких обставин дану справу призначено до розгляду в апеляційному суді в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.

Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , який було розірвано 11 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському районі м. Черкаси Черкаського МУЮ та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5).

Від шлюбу сторони у справі мають повнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , видане відділом актів реєстрації громадянського стану виконавчого комітету Черкаської районної ради народних депутатів м. Черкаси (а.с. 4).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, серія 12 АББ № 467088 від 18 жовтня 2019 року (а.с. 6) ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності (причина інвадності: інвалід з дитинства). Група інвалідності встановлена 17 жовтня 2019 року, строк дії інвалідності безтерміново.

Відповідно до довідки ДНЗ «Державний професійний автодорожній ліцей» № 640 від 24 вересня 2019 року (а.с. 10) ОСОБА_3 є здобувачем середньої спеціальної освіти, студентом третього курсу ДНЗ «Державний професійний автодорожній ліцей» І-ІІ рівня акредитації, денної форми навчання. Термін навчання з 02 вересня 2019 року по 02 травня 2021 року.

Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 699 від 22 липня 2014 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працює в ТОВ «Кінгпрайм» на посаді директора. Крім сина ОСОБА_3 позивач на утримання має ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки № 245 від 13 січня 2020 року (а.с. 28), виданої головним Управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області Скобіна В.В. перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком.

Надаючи оцінку наданим докам, суд першої інстанції під час розгляду справи мотивував свій висновок тим, що відповідач нарівні з позивачем має обов`язок по забезпеченню та утриманню повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Оскільки відповідач добровільно надавати кошти на утримання сина відмовляється, що сторонами у справі не заперечується, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у визначеному позивачем розмірі.

При цьому, суд врахував, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, однак, вона не є непрацездатною та не перебуває на обліку у центрі зайнятості.

Крім того, судом враховано, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню по аліментах в розмірі 8 784 грн. і вказані кошти отримано нею в період проживання ОСОБА_3 разом з батьком.

Також, судом враховано наявну в матеріалах справи нотаріально посвідчену заяву позивача, в якій ОСОБА_1 в зв`язку з постійним проживанням сина разом з ним просить не здійснювати нарахування комунальних платежів за адресою реєстрації відповідачки АДРЕСА_1 , оскільки у вказаній квартирі фактично проживає одна особа - ОСОБА_2 .

Під час вирішення спору суд також правильно врахував ту обставину, що позивач має іншу сім`ю та на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. ОСОБА_2 не надала суду доказів, що в неї на утриманні знаходять неповнолітні діти чи непрацездатні особи.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка № 245 від 13 січня 2020 року (а.с. 28) розмір пенсії ОСОБА_2 за віком. У вказаній довідці приведений розмір пенсії за липень-грудень 2019 року. Будь-яких даних про розмір доходів ОСОБА_2 станом на момент ухвалення рішення матеріали справи не містять.

Розмір аліментів, що стягнутий судом першої інстанції на переконання апеляційного суду дозволить зберегти баланс між потребами сина, який продовжує навчання і можливостями відповідача у справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням вищевстановлених фактичних обставин справи, обґрунтованим, доведеним, розумним та справедливим є розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, що і було визначено районним судом.

Отже, вирішуючи спір в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на ту обставину, що її син ОСОБА_3 перебуває на неповному державному утриманні під час навчання не підставою для скасування висновку про стягнення аліментів та відмови в задоволенні позову з цих підстав.

Крім того, при перевірці обґрунтованості мотивів суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції перш за все виходить із необхідності захисту інтересів дитини, яка має інвалідність (інвалідність з дитинства) та продовжує навчання, а тому доводи відповідача щодо уникнення обов`язку забезпечення розвитку дитини ніяким чином не спростовують висновків суду, належним чином вмотивованим та викладеним з урахуванням наданих доказів та наявних матеріалів справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 серпня 2021 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді В.О. Єльцов

Л.В. Нерушак