441/425/17 2/441/20/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 м. Городок Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Дзюби А.М.

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Городоцька міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні проходом загального користування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 28.03.2017 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні проходом загального користування мотивуючи тим, що є власником будинковолодіння на АДРЕСА_1 та користувачем земельної ділянки площею 0,07 га, доступ до якої пролягає через прохід загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , який навесні 2015 року самовільно зайняв ОСОБА_8 встановивши металеву огорожу та ворота, що постійно-діючою депутатською комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області 01.07.2015 складено акт, який 23.07.2015 затверджений рішенням Повітненської сільської ради № 629 про зобов`язання ОСОБА_8 відновити прохід загального користування у спосіб демонтажу означеної огорожі та воріт, а також не чинити перешкод у користуванні спірним проходом іншим громадянам, між тим, на 28.03.2017 чинне рішення органу місцевого самоврядування, ОСОБА_8 добровільно не виконано, прохід загального користування шириною 4, 70 м не відновлено, у зв`язку з чим, просив зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця, усунути перешкоди в користуванні спірним проходом, у спосіб демонтажу за власні кошти, металевої брами влаштованої на цементному фундаменті довжиною 3,7 м, висотою 1,5 м, яка складається з двох частин по 1,85 м, кожна, та хвіртки шириною 1,0 м, висотою 1,5 м, а також 6 металевих стовпців висотою 1,3 м з металевою сіткою довжиною 20 м.

Представник позивача ОСОБА_1 в суді вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що ОСОБА_8 , весною 2015 року, встановивши металеву огорожу та ворота, самовільно зайняв прохід загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради, його зобов`язано відновити прохід, демонтувавши означену огорожу та не чинити перешкод у користуванні таким іншим громадянам, про що 01.07.2015 складено відповідний акт, який 23.07.2015 затверджено рішенням Повітненської сільської ради № 629, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19.12.2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.03.2019, у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Повітненської сільської ради № 629 від 23.07.2015 «Про затвердження акта земельної комісії» - відмовлено, на 22.03.2021 рішення органу місцевого самоврядування про вирішення земельного спору, ОСОБА_8 , при житті, як і спадкоємцями після його смерті не виконано, чим обмежено позивача у праві користування проходом загального користування, що після смерті ОСОБА_8 , відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняли дружина і діти, тому останні зобов`язані усунути перешкоди в користуванні спірним проходом.

Відповідачка ОСОБА_4 , у судовому засіданні 20.11.2020 позов не визнала, при цьому зазначила, що її чоловік ОСОБА_8 при житті, у 2015 році самовільно зайняв прохід загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м, встановивши металеву сітку та ворота, про що земельною комісією Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області складено 01.07.2015 відповідний акт, що іншого Державного акта на право приватної власності на землю призначеної для обслуговування успадкованого житлового будинку із збільшеною площею вона не має, просила у позові відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у відзивах від 08.07.2019 і від 13.02.2020 та в суді позов заперечив, пояснив, що власником спірного проходу загального користування є територіальна громада Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, відтак, з урахуванням положень ст. 391 ЦК України, ч. 3 ст. 152 ЗК України, виключно територіальна громада вправі звертатись до суду з вимогою про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, що позивач у заяві, покликається на норми матеріального права, які жодного стосунку до вирішення означеного спору, не мають, інше. Просить в позові відмовити (т. 1 а.с. 146-147, 188-190).

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили.

Представник третьої особи Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, сільський голова Павлишин М.І. у судовому засіданні 20.11.2020 позов підтримав, зазначив, що ОСОБА_8 власником чи землекористувачем земельної ділянки на АДРЕСА_2 шириною 4 м 70 см та довжиною 20 м не був, із заявою про збільшення площі земельної ділянки призначеної для обслуговування належного йому житлового будинку, в сільську раду не звертався.

Представник третьої особи Городоцької міської ради Львівської області, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 4, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з статтею 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно із статтею 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Відповідно до частини третьої статті 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо) (статя 83 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з пунктом «б» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до вимог статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно з частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Із пояснень представника позивача в суді, із витягу про державну реєстрацію прав №31888875, інших матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 з 02.11.2011 значиться власником житлового будинку на АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 та з 16.03.2018 власником земельної ділянки площею 0, 0731 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, що в с. Повітно Городоцького району Львівської області (т. 1 а.с. 5, 6).

Із пояснень представника третьої особи Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області Павлишина М.І. в суді 20.11.2020, із копій схеми населеного пункту с. Повітно за 1992 рік та схеми проекту планування і забудови с. Повітно Городоцького району Львівської області видно про наявність проходу загального користування вздовж будинковолодіння, що на АДРЕСА_2 , до земельної ділянки площею 0, 0731 га, власником якої є ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 246-248).

Про наявність земель загального користування спірного проходу, вздовж будинковолодіння, що на АДРЕСА_2 , окрім іншого, убачається також із Державного акта серії ЛВ №2631 на право приватної власності на землю від 07.05.1996, згідно плану якого від А до Б позначено землі загального користування (т. 1 а.с. 53).

Висновком земельної комісії Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області від 22.07.2005, складеним за заявою ОСОБА_8 від 10.06.2005 встановлено, що межа ОСОБА_10 з південної сторони становить довж. 9, 80 м, а від будинку до городу ОСОБА_11 , зі західної (від траси) сторони вздовж будинку межа 1, 20 м довжиною 9, 70 м, за нею прохід загального користування шириною 1, 90 м від будинку, а зі сторони траси - 1, 75 м, довжиною 20 м вздовж городів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 9).

Із копії акта від 01.07.2015 та плану-схеми обмірів проходу загального користування убачається, що за заявою ОСОБА_14 , постійно-діючою комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради 01.07.2015 з виходом на місце встановлено, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 існував прохід загального користування шириною 4.70 м, який навесні 2015 року самовільно зайняв ОСОБА_8 , встановивши металеву огорожу та ворота орієнтовною площею 0, 0094 га, що останнього комісією зобов`язано відновити прохід, демонтувати металеву огорожу і ворота та не чинити перешкод у користуванні проходом іншим громадянам, також попереджено ОСОБА_8 про адміністративну відповідальність за порушення вимог земельного законодавства, встановлено термін один тиждень на відновлення проходу загального користування (т. 1 а.с. 8, 10-11).

Вищеозначений акт земельної комісії, затверджений 23.07.2015 рішенням Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №629 на засіданні 42-ої сесії 6 скликання (т.1 а.с. 7).

Згідно акта виходу постійно-діючої депутатської комісії з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради від 22.11.2019, ОСОБА_8 , на спірному проході загального користування, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , встановлено металеву огорожу на цементному фундаменті довжиною 3,7 м, висотою 1,5 м, яка складається з двох частин по 1,85 м, кожна, та хвіртку шириною 1,0 м, висотою 1,5 м, а також 6 металевих стовпців висотою 1,3 м з металевою сіткою довжиною 20 м (т. 1 а.с. 169-170, 244).

Разом з цим, як убачається із пояснень представника ОСОБА_1 в суді, інших матеріалів справи, ОСОБА_8 , на 22.03.2021 вимог комісії від 01.07.2015, не виконав, прохід загального користування шириною 4 м 70 см не відновив, металеву огорожу та ворота - не демонтував, про що також свідчать акти, складені постійно-діючою комісією з вирішення земельних питань та спорів Повітненської сільської ради від 24.09.2015, 01.04.2016 та від 17.11.2016 (а.с. 12, 13, 45-46, 49).

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи №441/728/17 видно, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19.12.2018, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21.03.2019, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Повітненської сільської ради № 629 від 23.07.2015 «Про затвердження акта земельної комісії» - відмовлено (а.с. 94-99).

Як убачається із змісту вищеозначених судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 встановили, що ОСОБА_8 , при житті, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, самовільно зайняв прохід загального користування шириною 4 м 70 см встановивши металеву сітку та ворота на означеному проході, тим самим позбавив ОСОБА_3 та членів його сім`ї, а також інших осіб доступу до своїх городів через прохід загального користування.

Судові рішення набрали законної сили 21.03.2019.

Про те, що самовільно зайнята ОСОБА_8 спірна ділянка шириною 4 м 70 см, яку позивач використовує як прохід до належної йому на праві власності земельної ділянки, належить до земель загального користування с. Повітно Городоцького району Львівської області, окрім іншого, стверджується поясненнями представника відповідачів ОСОБА_2 в суді та листом Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №272 від 29.12.2015 (а.с. 148).

Таким чином, встановлені фактичні обставини у справі дають підстави для висновку, що ОСОБА_8 , встановивши металеву огорожу на цементному фундаменті довжиною 3,7 м, висотою 1,5 м, яка складається з двох частин по 1,85 м, кожна, та хвіртку шириною 1,0 м, висотою 1,5 м, а також 6 металевих стовпців висотою 1,3 м з металевою сіткою довжиною 20 м, самовільно зайняв прохід загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , чим створив перешкоди позивачу та іншим громадянам у доступі до їх земельних ділянок, при цьому в добровільному порядку рішення сесії Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №629 від 23.07.2015, яким затверджено акт постійно-діючої депутатської комісії від 01.07.2015 про відновлення проходу загального користування та демонтаж металевої огорожі і воріт - не виконав, прохід загального користування шириною 4 м 70 см, не відновив.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2 а.с. 51-52).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63686771 від 24.02.2021, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , нотаріусом спадкової справи не заведено (т. 2 а.с. 38).

Як убачається із довідки Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №82 від 01.03.2017, інших матеріалів справи, спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 у рівних частинах фактично прийняли дружина ОСОБА_4 та сини ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , оскільки останні були зареєстрованими та постійно проживали разом із спадкодавцем у будинку на АДРЕСА_2 , в т.ч. і на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, про відмову від спадщини - не заявляли (а.с. 15-17).

За положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За наведеного, а також ураховуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд доходить переконання про наявність правових підстав для зобов`язання спадкоємців ОСОБА_8 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні проходом загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , у спосіб демонтажу за власні кошти, металевої брами влаштованої на цементному фундаменті довжиною 3,7 м, висотою 1,5 м, яка складається з двох частин по 1,85 м, кожна, та хвіртки шириною 1,0 м, висотою 1,5 м, а також 6 металевих стовпців висотою 1,3 м з металевою сіткою довжиною 20 м.

Покликання представника ОСОБА_2 в суді про те, що позивач не є власником спірної земельної ділянки, яка належить до земель загального користування, а отже не вправі звертатись до суду із означеними вимогами не обгрунтовані, оскільки, як встановлено судом ОСОБА_8 , при житті, всупереч положенням ЗК України, не маючи відповідного рішення органу місцевого самоврядування, самовільно зайняв прохід загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 м., тим самим позбавив ОСОБА_3 та інших осіб доступу до своїх городів через прохід загального користування.

Про підставність вимог та право ОСОБА_3 на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, убачається також із рішення Городоцького районного суду Львівської області від 19.12.2018 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 до Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області №629 від 23.07.2015 "Про затвердження акту земельної комісії".

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача по 160 грн. 00 коп. судового збору, з кожного.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 391, 1216, 1218 ЦК України, ст. ст. 39, 78, 83, 152 ЗК України, ст.ст. 76, 77, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_4 (1961р.н., ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (1980р.н., прож. на АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (1982р.н., прож. на АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 (1990р.н., ІПН: НОМЕР_3 , прож. в с. Угри Городоцького району Львівської області) усунути перешкоди ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. на АДРЕСА_1 ) у користуванні проходом загального користування шириною 4 м 70 см, довжиною 20 метрів, що між присадибною ділянкою ОСОБА_8 та городами ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , у спосіб демонтажу за власні кошти, металевої брами влаштованої на цементному фундаменті довжиною 3, 7 м, висотою 1, 5 м, яка складається з двох частин по 1, 85 м, кожна, та хвіртки шириною 1, 0 м, висотою 1, 5 м, а також 6 металевих стовпців висотою 1, 3 м з металевою сіткою довжиною 20 м.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 по 160 грн. 00 коп. судового збору, з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 02.04.2021.

С у д д я : А.М. Малахова Онуфер