Справа № 337/278/21
Провадження № 2/337/660/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

за участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.11.2014 року, сторони дітей не мають. Сімейні відносини з відповідачкою фактично припинені з 12 червня 2020 року. Вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати.

Ухвалою від 26.02.2021 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_4 надала суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 14.11.2014 року Муніципалітет Лангеланд, Рудкебінг, (Королівство Данія), актовий запис № 3301.

Сторони дітей не мають.

Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Позивач має ідентифікаційну картку Федеративної Республіки Німеччина, а відповідач є громадянкою України, що підтверджується копіями паспортів сторін.

Приватноправові відносини, що склалися між сторонами є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з положеннями Закону "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

На момент пред`явлення позову про розірвання шлюбу між Україною та Королівством Данія відсутній чинний міжнародний договір, який встановлює колізійні положення для регулювання сімейних правовідносин.

Відповідно до розділу IX Закону України "Про міжнародне приватне право" розірвання шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Тому, у разі якщо подружжя є громадянами однієї держави, їх спільним особистим законом вважається право такої держави. Якщо ж подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України.

Оскільки сторони є громадянами різних держав, то кожен із них має власний особистий закон. Отже, сторони, як подружжя, не мають спільного особистого закону. При цьому, країною їх останнього спільного місця проживання є Україна.

Відповідачка офіційно була зареєстрована в Україні за адресою: АДРЕСА_1 .

Законом України "Про міжнародне приватне право" визначено, що до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законам.

З огляду на викладене, в даному випадку підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.

Згідно з положеннями ст..110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, через відсутність взаєморозуміння. Майновий спір, при виникненні, буде вирішуватися у окремому порядку.

Відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить моральним засадам суспільства та інтересам сторін.

Керуючись ст. 13, 89, 206, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , зареєстрований 14.11.2014 року Муніципалітет Лангеланд, Рудкебінг, (Королівство Данія), актовий запис № 3301.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: