Ухвала

06 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 466/4870/19

провадження № 61-13153ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою, у якому просила встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : у користування позивачу ОСОБА_1 виділити житлові кімнати № 4 площею 17,3 кв. м та № 5 площею 8,4 кв. м разом з балконом № 11, площею 1 кв. м; у користування відповідачу ОСОБА_3 виділити житлові кімнати № 8 - площею 11,6 кв. м та № 9 площею 11,6 кв. м разом з балконом № 10, площею 2,9 кв. м; коридор № 1 площею 12,2 кв. м, комірку № 2 площею 0,9 кв. м, кухню № площею 7,8 кв. м, ванну № 6 площею 2,6 кв. м, вбиральню № 7 площею 1,1 кв. м залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від від 18 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : - у користування ОСОБА_1 виділено житлові кімнати № 4 площею 17,3 кв. м та № 5 площею 8,4 кв.м разом з балконом № 11, площею 1 кв. м;

- у користування ОСОБА_3 виділено житлові кімнати № 8 - площею 11,6 кв. м та № 9 площею 11,6 кв. м разом з балконом № 10, площею 2,9 кв. м;

- коридор № 1 площею 12,2 кв. м, комірку № 2 площею 0,9 кв. м, кухню площею 7,8 кв. м, ванну № 6 площею 2,6 кв. м, вбиральню № 7 площею 1,1 кв. м залишено в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 липня 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 лютого 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала 03 серпня 2021 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2., на постанову Львівського апеляційного суду від 05 липня 2021 року. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року справу № 466/4870/19 визнано малозначною та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Львівського апеляційного суду від 05 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов