Справа № 310/8808/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

при секретарі: Мудрак І. С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Петровської В. М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Токмань В. Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що з 17. 09. 1988 року по 25. 11. 2020 року він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, під час якого на ім я його дружини ними була придбана чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що квартира була придбана за сумісні кошти, є спільним майном подружжя, він мешкає в ній з часу її придбання, вона є єдиним місцем його проживання, тому просить поділити сумісно нажите майно і визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, відповідачу залишити іншу 1/2 частку.

В судовому засіданні підтримав свої вимоги і у повному обсязі і просить задовольнити. Пояснив, що в період, коли купляли квартиру, він знаходився у тривалому відрядженні на о. Шпіцбергені, тому квартиру оформили на його дружину.

Відповідачка позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що спірна квартира куплена за кошти, які були виручені від продажу квартири її батьків в м. Києві, і позивач ніякого відношення до її придбання не має. В нього є спадкове майно, де він може жити, тому вона заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частку цієї квартири.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 17 вересня 1988 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС Шевченківського району м. Києва.

Згідно копії договору купівлі продажу від 02. 09. 1993 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори, реєстр № 1-4408, на ім`я ОСОБА_2 було придбано чотирьох кімнату квартиру АДРЕСА_1 .

Станом на теперішній час правова реєстрація квартири не змінилася, про що свідчить довідка з КПТІ БМР від 11. 02. 2021 року № 77.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 25 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Посилаючись на те, що квартира була придбана під час шлюбу, є спільним майном подружжя, позивач просить поділити її, і визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної квартири, іншу 1/2 частку залишити відповідачу.

За правилами ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 1 ст. 68 цього ж Кодексу передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, не подала доказів на підтвердження джерела походження грошових коштів на придбання квартири, із зустрічним позовом про визнання спірної квартири власним майном не пред`явила.

Стаття 57 СК України визначає підстави визнання майна власністю одного з подружжя, а саме - особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Жодну з підстав визнання квартири особистою власністю подружжя, визначених цією статтею, відповідачка не вказала, лише пояснила, що трикімнатну квартиру в м. Києві вони як подружжя, отримали, будучі у шлюбі, внаслідок міни батьківської квартири на 3 і 1.

Таким чином суд вважає, що квартира, яка була отримана у шлюбі для подружжя внаслідок міни в м. Києві, являлася спільним майном подружжя, а відтак спірна квартира АДРЕСА_1 , яка придбана подружжям за кошти, виручені після продажу іншої квартири в м. Києві, підлягає поділу за правилами ст. 70 СК України як спільне майно подружжя.

Керуючись ст. ст. 57,60, 63,68, 70 СК України, ст. ст. 12,13, 258-263 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, і визнати за ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01.04. 2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко