ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2982/21 Справа № 214/2144/17 Суддя у 1-й інстанції - Гринь Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 листопада 2020 року, яке ухвалено суддею Гринем Н.Г. о 16 годині 30 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадковому майні та розділу спадкового майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 ; ј частини квартири АДРЕСА_2 ; автомобіля ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_1 ; виробів з золота, а саме: золота печатка вартістю 5700 грн., золотий перстень - 3200 грн., золотий кулон 1600 грн., золотий ланцюжок 3250 грн., золотий ланцюжок браслет 1750 грн.,Ю всього золотих виробів на 18230 грн. Син не був одружений, дітей не мав та періодично проживав з 2007 року без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 . При зверненні до у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину , у зв`язку з тим, що у березні 2013 року її син ОСОБА_3 склав заповіт на користь відповідача ОСОБА_2 . Так як вона є матір`ю померлого ОСОБА_3 , та є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, вважає, що вона має право на обов`язкову частку у спадщині.

Після неодноразового уточнення позовних вимог в останній редакції від 01.06.2020 року, позивач просила суд визнати за нею право власності на обов`язкову частку в спадковому майні, а саме: Ѕ квартири АДРЕСА_1 , ј частину квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 на автомобіль ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_1 , золоті вироби на суму 18 230 грн.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , право власності на обов`язкову частку у спадковому майні, а саме на: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/16 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 640 грн.. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що померлий ОСОБА_3 був сином позивача і майно яке йому належало було власністю позивача та передано нею своєму сину. Відповідач ОСОБА_2 ніякого відношення до даного майна не мала. Позивач є матір`ю померлого ОСОБА_3 та інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_3 . (а.с. 159, 160).

ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності за загальним захворюванням ІІ групи з 01.04.2013 року по 01.05.2014 року, у подальшому пенсію продовжено у зв`язку із другою групою інвалідності (а.с. 7), При повторному огляді висновком МСЕК від 18.04.2016 року ОСОБА_1 з 01.05.2016 року встановлена ІІ група інвалідності , загальне захворювання, строком до 01.05.2018 року. (а.с 178).

Висновком МСЕК від 19.05.2020 року позивачу ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 01.05.2020 року безстроково (а.с. 224).

За життя сину позивача ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири від 11.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі №1646 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,00 кв.м., ( том 1 а.с.183 а.с. 186-187).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №220772118, ОСОБА_3 , на праві приватної спільної сумісної власності належала ј частина квартири розташованої по АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформацією з (а.с. 231).

Відповідно до інформації територіального сервісного центру № 1243 від 16.10.2018 року , згідно Єдиного державного реєстру МВС, станом на 12.10.2018 року автомобіль ВАЗ 2103, 1974 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за гр.. ОСОБА_3 (том 1 а.с.113)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому за життя майно.

Позивач ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця за законом 08.05.2014 року звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кузнецової О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_3 (а.с. 156).

Приватним нотаріусом було встановлено, що за життя ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений 11.03.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. за реєстраційним номером 423, за яким усе майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, незалежно від складу та місця знаходження і взагалі все те, що буде за законом належати йому на день його смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим, у повному обсязі без винятків заповів ОСОБА_2 (а.с. 168).

Відповідач ОСОБА_2 06 серпня 2014 року звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кузнецової О.С. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с. 169).

27.01.2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Кузнецової О.С. із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування ст.. 1241 ЦК України на обов`язкову частку в спадщині після смерті сина ОСОБА_3 , як інвалід ІІ групи(а.с.175).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 січня 2017 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 сина ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на квартиру та автомобіль (а.с. 180).

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_1 , право власності на обов`язкову частку у спадковому майні, на: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/16 частину квартири АДРЕСА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач та відповідач прийняли спадщину відповідно до вимог закону. При цьому, позивач є матір`ю померлого ОСОБА_3 , яка на момент відкриття спадщини була непрацездатною інвалідом ІІ групи, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, а тому має право на обов`язкову частку у спадщині.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Так, за положенням ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Спадкуванням відповідно до статті 1216 ЦК України є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом право на спадкування одержують спадкоємці за законом (стаття 1223ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Сутність права на обов`язкову частку полягає у тому, що на користь осіб, визначених у частині першій статті 1241 ЦК України, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту.

При розрахунку обов`язкової частки у спадщині слід виходити з того, що розмір усієї спадщини береться за одиницю, а частка спадкоємця за законом визначається шляхом поділу усієї спадщини на кількість спадкоємців за законом, які закликаються до спадкування, тобто тих, на користь яких відкрилася спадщина.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у п.19 зазначив, що перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Більш того, Конституційний Суд України у рішенні від 11.02.2014 року (справа № 1-1/2014) у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 ЦК України, розкриваючи зміст поняття „повнолітні непрацездатні діти, що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії „непрацездатні інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття „непрацездатний. Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України „Про прожитковий мінімум від 15 липня 1999 року № 966ХIV (далі Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058IV з наступними змінами (далі Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 483/597/16-ц (провадження № 61-5184св18) викладено висновок про те, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 743/641/17 (провадження № 61-27272св18) вказано, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи на момент смерті померлому ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,00 кв.м., ( том 1 а.с.183 а.с. 186-187). на праві приватної спільної сумісної власності належала ј частина квартири розташованої по АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформацією з (а.с. 231) т а автомобіль ВАЗ 2103, 1974 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за гр.. ОСОБА_3 (том 1 а.с.113)

За життя померлий ОСОБА_3 одружений не був, проте 11.03.2013 року склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О. за реєстраційним номером 423, за яким усе майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, незалежно від складу та місця знаходження і взагалі все те, що буде за законом належати йому на день його смерті та що згідно із законодавством може бути успадкованим, у повному обсязі без винятків заповів ОСОБА_2 .

На момент відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 була непрацездатною та отримувала пенсію на пільгових умовах як інвалід 2 групи загального захворювання з 01.04.2013 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як непрацездатна мати спадкодавця та єдина спадкоємиця за законом, має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту, що узгоджується з положеннями частин третьої і п`ятої статті 1268 ЦК України.

Відповідно до закону ОСОБА_1 як єдина спадкоємиця мала б право на спадкування квартири АДРЕСА_1 загальною площею, ј частина квартири розташованої по АДРЕСА_3 , т а автомобіль ВАЗ 2103, 1974 року випуску, державний знак НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом.

Оскільки померлий ОСОБА_3 за життя заповідав усе своє майно та майнові права, що належали йому на день його смерті ОСОБА_2 то позивачу повинно належати половина від тієї частки, право на яку б належало їй при спадкуванні за законом, що узгоджується з вимогами ч.1 статті 1241 ЦК України.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_3 золотих виробів на суму 18 230 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи ні до суду першої ні апеляційної інстанції позивачем не надано доказів наявності спадкового майна, яке складається з золотих виробів на суму 18 300 грн.

Копія гарантійного талону «Золотий базар» та товарні чеки з описом найменування золотих виробів не є доказом того, що саме ці золоті вироби належали спадкодавцю на момент смерті, крім того товарні чеки на які посилається позивач у позовній заяві не відповідають вартості золотих виробів зазначених у позові (а.с. 7-зворот, 56)

Крім того, відповідно до пояснень відповідача в суді першої інстанції золоті вироби були продані за життя померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на його лікування, що не спростовано позивачем.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що, відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі , 640, грн., та судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 960 грн., що в сумі становить 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Днгіпропетровської області від 02 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на обов`язкову частку у спадковому майні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на обов`язкову частку у спадковому майні, яка складається з: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 , 1/2 частини автомобіля ВАЗ 2103 державний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави у рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий:

Судді: