Провадження № 2/344/100/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 липня 2019р. до неї прийшов додому ОСОБА_2 , якого вона знала як судовиконавця та представився адвокатом, пред`явивши свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №690 вид. 07.05.2009 року. Пояснив, що може їй допомогти, як діючий адвокат у поверненні грошових коштів, які вона раніше вклала в кредитну спілку «Християнська злагода» та попросив дати виконавчий лист, щоб мати документ для пред`явлення у виконавчу службу, на що вона погодилась. Прийшовши приблизно через декілька днів, а саме 05 серпня 2019 року, пред`явив їй фотознімки у його мобільному телефоні автомобіля, який, як сказав, належить кредитору з кредитної спілки «Християнська злагода» ОСОБА_3 . Пояснив, що автомобіль затриманий та знаходиться в Рогатині. Для того, щоб автомобіль був доставлений в Івано-Франківськ до судовиконавців, щоб вони його могли реалізувати на торгах, треба 260 грн. (на 10л бензину) та якусь подяку, тому вона йому дала баян марки «Кремінне», але попросила, щоб він написав їй власноручно розписку. Відповідач погодився і позивачка йому дала 260 грн. і баян «Кремінне». Періодично відповідач їй сам телефонував з мобільного телефону НОМЕР_1 та казав, що автомобіль арештований та знаходиться біля Івано-Франківської виконавчої служби, де працівниками щотижня проводяться торги, але поки що не має особи, яка бажає придбати даний автомобіль. 16 серпня 2019 року відповідач знову прийшов до неї додому та попросив дати за таку виконану роботу ще один дитячий баян марки «Руслан» для подарунку його сину. На що вона відповіла, що роботу ним ще не виконано і розрахунок буде проведено в кінці. Однак через декілька годин вона помітила відсутність в кімнаті вище вказаного баяна. При розмові із сусідкою ОСОБА_4 , остання повідомила їй, що вона бачила як невідомий виходив з її квартири із баяном. Тому вона одразу зателефонувала в поліцію, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено, так як ним було написано власноручно розписку, що є одразу підставою для цивільного позову в суд, бо вона добровільно дала нібито два баяни та грошові кошти в сумі 260 грн., а те що своїми діями він намагався її обманути відносно продажі автомобіля, то працівниками поліції не бралось до уваги. На підтвердження отримання у позивачки вищезазначеної суми коштів та двох баянів ОСОБА_2 було надано їй власноручно написану розписку, тобто факт одержання грошей та баянів боржник визнав у розписці. Згідно розписки, якою закріплено домовленість сторін, боржник зобов`язувався посприяти в отриманні нею грошей після реалізації ніби то автомобіля який був доставлений з Рогатина до Івано-Франкіської виконавчої служби за її 260 гривень. Загальний розмір заборгованості становить - 2560 гривень, тобто 260 гривень даних нібито на бензин, 1300 гривень за баян «Кремінне»(великий) та 1000 гривень за баян « Руслан », згідно написаної розписки. Крім того, внаслідок вчиненого ОСОБА_2 діяння, позивачу заподіяно і моральну шкоду. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти в сумі 2560 грн. боргу, згідно написаної ним розписки від 18.08.2019 року та 10 000 грн. моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно поданої до суду позивачем розписки від 05.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_6 взяв баян великий 1300 грн. і 260 грн (на бензин з Львова, гнав машину ОСОБА_7 ). Даний напис виконаний ОСОБА_1 .

Окрім того, в зазначеній розписці міститься запис про те, що ОСОБА_2 взяв баян « Руслан », який ОСОБА_8 оцінила в 1000 грн. Даний напис виконаний ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Дослідивши розписку, суд виявивши її справжню правову природу, незалежно від найменування документа, приходить до висновку, що між сторонами договір позики не укладався.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником боргу із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

З розписки, складеної 05.08.2019 року, вбачається, що 05.08.2019 року ОСОБА_6 взяв баян великий 1300 грн. і 260 грн. (на бензин з Львова, гнав машину ОСОБА_7 ). Вкрав баян. Даний напис виконаний ОСОБА_8 . Окрім того, в зазначеній розписці міститься запис про те, що ОСОБА_2 взяв баян « Руслан », який ОСОБА_8 оцінила в 1000 грн. Даний напис виконаний ОСОБА_6 .

Отже, розписка не містить підтвердження про отримання грошових коштів ОСОБА_6 , баяну та зобов`язання про їх повернення.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс-15.

Таким чином, суд, встановивши справжню правову природу розписки, приходить до висновку, що укладення між ними договору позики не відбулося.

Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 626, 629, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Суддя: Татарінова О.А.