РІШЕННЯ

іменем України

"05" серпня 2021 р. 145/773/20

2/145/123/2021

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що він з дня народження до цього часу проживає в будинку АДРЕСА_1 і зареєстрований за цією адресою.

В цьому будинку проживав до дня смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_5 , постійно проживає також його мати ОСОБА_4 .

Після одруження з 2005 року, в цьому будинку проживає також його дружина ОСОБА_6 та їх син ОСОБА_7 .

Будинок, в якому вони проживають має два входи. Він з сім`єю проживають окремо від матері.

Наразі він попросив матір подарувати йому цю частину будинку, в якій проживає з сім`єю.

Мати йому повідомила, що ця частина будинку, де він проживає належить не матері, а батьковій сестрі ОСОБА_8 , яка загинула в

автомобільній аварії 30 травня 1994 року.

Після смерті ОСОБА_9 , єдиним спадкоємцем є її син ОСОБА_3 .

Він спадщину після матері на приймав, на неї не претендує і оформляти спадщину не бажає. Він не заперечує, щоб право власності на належну його матері частку будинку в АДРЕСА_1 , перейшло до нього.

Будинок АДРЕСА_1 , перебуває в спільній частковій власності: 33/50 часток цього будинку належить його матері ОСОБА_4 , 17/50 часток цього будинку зареєстроване за ОСОБА_8 .

В 2005 році, коли він почав проживати разом з сім`єю окремо від матері, йому не було відомо, що ця частка будинку належить ОСОБА_8 , так як вони користувалися всім будинком і всією земельною ділянкою. До 2005 року, не дивлячись на те, що у будинку було два виходи, будинок не був розділений на дві частки. Коли за життя у відпустку разом з сином приїжджала тітка ОСОБА_10 , вони проживали однією сім`єю, користувалися всіма приміщеннями будинку.

У відсутність ОСОБА_9 , її батько за життя, а після його смерті вони з матір`ю, проводили ремонт: внутрішні і зовнішні оздоблювальні роботи, в зв`язку з чим змінилася загальна та житлова площа будинку, перебудували огорожу, знесли колонку, літ. «Е». Тому йому, на час вселення в належну ОСОБА_8 частину будинку, не було відомо, що ця частина будинку належить ОСОБА_11 .

Отже з 2005 року він добросовісно, відкрито і безперервно володіє належною ОСОБА_8 часткою будинку.

Після смерті ОСОБА_8 її син прав на цю частку будинку не пред`являв і навіть ні разу не приїздив.

Просить визнати за ним право власності на 17/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд: житловий будинок 1917 року забудови, означений на плані літ «А», з прибудовою «А1», верандою «а», загальною площею 100.8 кв.м., житловою 71.4 кв.м., допоміжною 23.8 кв.м., площею літніх приміщень 5.6 кв.м., ґанок з козирком, козирок, сарай «Б», сарай «б», погріб з шиєю «В», шия погреба «Г», сарай «Д», убиральню «Ж», колодязь інженерних мереж №4, хвіртку № 5, ворота № 6, огорожу №7 та огорожу № 8 за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. ОСОБА_4 подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 9 ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось паротягом всього строку набувальної давності. Аналогічна позиція суду закріплена у постанові ВС у справі №920/999/16 від 09.07.2016.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває в спільній частковій власності: 33/50 часток цього будинку належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після батька позивача ОСОБА_5 , виданого нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 30.09.2005 року; 17/50 часток цього будинку зареєстроване за ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Тиврівської державної контори за №911 від 27.04.1089 року (а.с. 11).

ОСОБА_2 з дня народження до цього часу проживає в будинку АДРЕСА_1 і зареєстрований за цією адресою, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов його проживання від 22 травня 2020 року (а.с. 15) та відміткою про місце реєстрації його проживання в паспорті громадянина України (а.с. 12-13).

В цьому будинку проживав до дня смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_5 , постійно проживає також його мати ОСОБА_4 .

Після одруження з 2005 року в цьому будинку проживає також його дружина ОСОБА_6 та їх син ОСОБА_7 .

Будинок, в якому вони проживають має два входи. Позивач з сім`єю проживають окремо від матері.

Мати йому повідомила, що ця частина будинку, де він проживає належить не їй, а батьковій сестрі ОСОБА_8 , яка загинула в

автомобільній аварії 30 квітня 1994 року.

Після смерті ОСОБА_9 єдиним спадкоємцем є її син ОСОБА_3 .

Він спадщину після матері не приймав, на неї не претендує і оформляти спадщину не бажає. Він не заперечує, щоб право власності на належну його матері частку будинку в АДРЕСА_1 , перейшло до позивача (а.с.16).

З 2005 року позивач добросовісно, відкрито і безперервно володіє належною ОСОБА_8 часткою будинку.

Виходячи зі змісту ст.334 ЦК України, обставинами, які мають значення при вирішенні справи про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, є законний об`єкт володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами, розташованих в в АДРЕСА_1 , становить 155720 грн., що стверджується висновком про вартість об`єкту оцінки від 24.04.2020 (а.с. 17-21).

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 добросовісно заволодів 17/50 житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , продовжує відкрито, безперервно володіти цим майном більше 10 років, а тому набув право власності на це майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 17/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарських будівель та споруд: житловий будинок 1917 року забудови, означений на плані літ «А», з прибудовою «А1», верандою «а», загальною площею 100.8 кв.м., житловою 71.4 кв.м., допоміжною 23.8 кв.м., площею літніх приміщень 5.6 кв.м., ґанок з козирком, козирок, сарай «Б», сарай «б», погріб з шиєю «В», шия погреба «Г», сарай «Д», убиральню «Ж», колодязь інженерних мереж №4, хвіртку № 5, ворота № 6, огорожу №7 та огорожу № 8 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 12 серпня 2021 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.