ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 680/266/19
Провадження № 22-ц/4820/404/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю апелянта та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та усунення від права на спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області в складі судді Яцини О.І. від 23 грудня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його троюрідний брат ОСОБА_4 . На момент смерті померлий був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 .

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:002:0293, площею 0,7960 га.

Спакодавець ОСОБА_4 заповіт не складав, позивач за ступенем споріднення є його спадкоємцем п`ятої черги за законом.

Батько відповідачів ОСОБА_5 , який помер раніше, доводився рідним братом ОСОБА_4 . Тому відповідачі мають право на спадкування після ОСОБА_4 як його спадкоємці другої черги за законом.

З 10 вересня 2018 року ОСОБА_4 до дня смерті знаходився на лікуванні у Новоушицькій центральній районній лікарні і перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги.

Позивач забезпечував ОСОБА_4 медичними препаратами та необхідною допомогою, від якої відповідачі як спадкоємці за законом ухилялися.

04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Новоушицького нотаріального округу позивачу відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з недоведеністю факту родинних відносин з померлим.

Зазначав, що через відсутність свідоцтва про народження його діда ОСОБА_6 та брата діда ОСОБА_6 , він позбавлений можливості довести факт родинних відносин між ним та померлим на підставі документів.

Тому просив встановити факт родинних відносин між ним та ОСОБА_4 та усунути ОСОБА_2 , ОСОБА_7 від спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та усунення від права на спадкування за законом задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , юридичний факт - факт родинних відносин між ним та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як троюрідних братів.

У частині позову про усунення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від права на спадкування за законом відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у позові, та задовольнити позов повністю. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність безпорадного стану спадкодавця та ухилення відповідачів від надання йому необхідної допомоги. Судом не враховано, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані - не міг самостійно вживати їжу, пересуватися тощо, потребував і бажав допомоги відповідачів як племінників, проте в наданні допомоги йому було відмовлено. Про це стверджували свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , проте їх свідчення не враховано судом.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 - батько відповідачів, а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - рідний брат батька відповідачів, тобто, їхній дядько.

Позивач є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - спадкоємці другої черги за правом представлення.

ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав одиноко за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкодавцю ОСОБА_4 належала земельна ділянка площею 0,796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Ставчанської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 12-2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулись: 15 січня 2019 року - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 .

Однак 12 квітня 2019 року ОСОБА_11 та ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 .

Отже, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , є позивач та відповідач ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою КНП «Новоушицька центральна районна лікарня» № 797 від 30.10.2019 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Новоушицькій ЦРЛ з 10 вересня 2018 року по 18 вересня 2018 року у відділенні реанімації та анестезіології, яке є «режимним», догляд за пацієнтом здійснювався медичним персоналом.

З 19 вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 перебував на хоспісному ліжку. За час лікування ОСОБА_12 забезпечувався різними лікарськими препаратами, в тому числі стерофундин, реосорбілакт, ессенціале, атоксил, цефтріактон, карбомазепін, вітаміни групи В, когнум, неовітан, як за рахунок лікарні, так і за кошти відвідувачів пацієнта.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині усунення відповідачів від права на спадкування за законом, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем обставин, визначених ч. 5 ст. 1224 ЦК України як підстава для усунення особи від спадкування за законом. ОСОБА_11 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , тому не є належним відповідачем у справі.

ОСОБА_1 не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту родинних відносин, тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Так, за змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК).

Згідно з частиною 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт переведення ОСОБА_4 з відділення реанімації на «хоспісне» ліжко свідчить про потребу останнього у паліативній допомозі (забезпеченні максимально можливої якості його життя шляхом полегшення страждань завдяки діагностуванню симптомів болю та розладів життєдіяльності, проведення адекватних лікувальних заходів, симптоматичної терапії та догляду) цілком підтверджує його безпорадний стан внаслідок тяжкої хвороби і постійну потребу в догляді.

Згідно з довідкою КНП «Новоушицька центральна районна лікарня» № 797 від 30.10.2019 року, копіями листків лікарських призначень (медкарта стаціонарного хворого № 2808 щодо ОСОБА_4 ) (а.с. 73-82) за час лікування ОСОБА_12 забезпечувався різними лікарськими препаратами, причому лише базові забезпечувалися за рахунок лікарні.

Безпорадний стан ОСОБА_12 , його потребу в догляді, а також у придбанні необхідних ліків, відсутніх у лікарні, підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , поясненнями позивача ОСОБА_1 .

Відтак ОСОБА_12 з очевидністю перебував у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду, піклування, в тому числі й належного харчування, а також забезпечення необхідними ліками, яке в повній мірі не було забезпечене лікарнею.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно констатував, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував.

Так, за змістом норми частини 5 статті 1224 ЦК України правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В суді першої інстанції відповідачі ОСОБА_11 , ОСОБА_2 заперечили, що їм було відомо про перебування дядька ОСОБА_4 у лікарні.

Відтак ця обставина підлягала доказуванню позивачем відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Твердження апелянта про неналежну оцінку та неврахування показань свідків судом є безпідставним.

Так, як вбачається зі змісту технічного запису фіксації судового засідання свідок ОСОБА_10 , про неврахування свідчень якої вказував апелянт, ствердила, що на прохання позивача передати звістку про хворобу спадкодавця та його перебування в лікарні відповідачам, вона зателефонувала до свого брата ОСОБА_8 , щоб він повідомив про це ОСОБА_2 . Особисто з ним ( ОСОБА_2 ) розмовляла вже після смерті спадкодавця, надала йому номер телефону позивача.

Свідок ОСОБА_8 ствердив, що на прохання ОСОБА_10 зателефонував матері відповідачів ОСОБА_11 і повідомив про перебування ОСОБА_4 у лікарні. Вона обіцяла повідомити про це сина, ОСОБА_2 .

В свою чергу позивач не клопотав про допит як свідка ОСОБА_11 і вона не була допитана судом з приводу цих обставин.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 ствердила, що від старости села вона дізналася, що він телефонував до ОСОБА_2 і повідомляв про хворобу його дядька, проте той відмовив у наданні допомоги ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЦПК України якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Отже, суд правильно оцінив показання цього свідка як недопустимий доказ і не прийняв їх до уваги.

В свою чергу сторона позивача не клопотала про допит як свідка старости села як особу, яка надала первинне повідомлення.

За недоведеності факту звернення до ОСОБА_2 за допомогою у зв`язку з хворобою його дядька відсутні підстави стверджувати про його винну поведінку - умисність його дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова