Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2021 Справа №607/5137/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 , представників відповідачів Стукало М.З., Сивак С.В.,

розглянувши в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина.

1.Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області, просить стягнути солідарно з відповідачів в свою користь 26778 грн. матеріального збитку за пошкодження його транспортного засобу, 180000 гривень моральної шкоди та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 10 січня 2021 року за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у кримінальному провадженні N0000244 від 03.05.2017 року, слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужним І.M. за адресою м. Тернопіль вул. В.Великого проведено обшук його автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час обшуку автомобіль, оглянуто опечатано бирками з підписами усіх учасників та складено протокол обшуку. Слідчий Підлужний І.М. звернувся, з клопотанням про арешт майна до Тернопільського міськрайонного суду, в якому під пунктом № 19 зазначив автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV4» державний номерний знак НОМЕР_1 , як вилучене під час обшуку майно. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.01.2018 року у справі №607/628/17 накладено арешт на автомобіль. 13.01.2018 року слідчий Підлужний І.М. направляє автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 для подальшого зберігання начальникові УЛТМТЗ ГУНП в Тернопільській області. За ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.01.2018 року у справі №607/810/18 слідчий Підлужний І.М. 18.01.2018 року, за адресою м. Тернопіль вул.В.Великого7 (місце обшуку) знову проводить огляд його автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час обшуку та вилучення 10.01.2018 року та під час огляду 18.01.2018 року у протоколах відсутня інформація щодо виявлених пошкоджень автомобіля. Не виявлено будь-яких пошкоджень автомобіля і під час поміщення його на спец майданчик. Звертає увагу, що слідчий Підлужний І.М. здійснюючи слідчі дії не був у встановленому порядку призначений слідчим у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2018 року скасовано арешт, який накладений на автомобіль в частині заборони володіння та використання ним, а ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2019 року суд ухвалив змінити порядку виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року та повернути за вказаною ухвалою автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , залишивши в силі заборону на його відчуження та розпорядження ним. 05.06.2019 року, прибувши за адресою м. Тернопіль вул. Галицька, 40, позивач виявив на своєму автомобілі марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_2 , декілька пошкоджень, в тому числі і у вигляді тріщин вітрового скла, що унеможливлює використання автомобіля за призначенням. Вартість пошкоджень на його замовлення оцінено суб`єктом оціночної діяльності становить 26778,72 грн. Вказану суму просить стягнути з відповідачів. Крім того, стверджує, що таким пошкодженням його майна було завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 180000 гривень.

Представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що позивачем не доведено того, що автомобіль не був пошкоджений до проведення його обшуку та вилучення в рамках розслідування кримінального провадження №0000244 від 03.05.2017 року. Зауважує, що автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 фактично був доставлений на спец майданчик після його огляду 18.01.2018 року, а тому саме з цього часу, а не з 13.01.2018 року як про це стверджує позивач, вказаний автомобіль перебував на зберіганні. Під час оформлення автомобіля на спец майданчик його фото фіксація не здійснювалася, а запис в книзі обліку транспортних засобів зроблений пізніше 21.01.2018 року. За наслідками службового розслідування висновком від 16.08.2019 року зафіксовано факт неналежного оформлення документів під час прийняття автомобіля, ведення книги обліку та накопичувальної справи. Звертає увагу, що позивач не надавав будь-яких звернень до ГУНП з приводу пошкодження його автомобіля, а дії позивача вважає намаганням помститися поліції за направлення до суду кримінального провадження, в якому він є обвинуваченим. Отже, вважає, що вина ГУНП в Тернопільській області в пошкодженні автомобіля позивача не доведена.

Представник Головного управління державної казначейської служби в Тернопільській області надав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що позивачем не надано доказів неправомірності дій працівників головного управління національної поліції в Тернопільській області. Вважає, що строк дії звіту про оцінку автомобіля Toyota RAV-4 д.н.з. НОМЕР_2 , яка проведена 05.06.2019 року на даний час недійсний, оскільки закінчився строк його дії. Також зауважує, що у разі задоволення позову, кошти повинні стягуватися не з казначейства, а з державного бюджету.

2. Рух справи в суді.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених у заявах по суті.

В судовому засіданні представник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник Головного управління державної казначейської служби в Тернопільській області заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

ІІ. Мотивувальна частина.

2.1.Досліджені докази та фактичні обставини встановлені судом.

Позивач є власником автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_3 року випуску, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

На підстави ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 грудня 2021 року у справі №607/16993/17 слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужним І.М. 10 січня 2018 року проведено обшук автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 , який після обшуку опечатано бирками з підписами слідчого, власника, понятих та захисника.

12 січня 2018 року слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужний І.М. звернувся до слідчого суді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 , 10 січня 2018 року, в якому просив накласти арешт, серед іншого, на вилучене майно - автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2018 року у справі №607/628/17 слідчий суддя ухвалив накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку автомобіля проведеного 10 січня 2018 року, серед іншого, на вилучене майно - автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до листа від 13 січня 2018 року №8111/9/6-2018 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужний І.М. передав начальнику управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для подальшого зберігання речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2018 року у справі №607/810/18, 18 січня 2018 року проведено огляд автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого автомобіль за допомогою евакуатора переміщається на арешт майданчик ГУНП в Тернопільській області, за адресою: місто Тернопіль, вулиця Глінки (а.с. 49-52).

Постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області Підлужного І.М. від 12 січня 2018 року визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження N0000244 від 03.05.2017 року автомобіль марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до листів начальника ГУНП в Тернопільській області від 11.07.2019 року та від 21.11.2019 року ОСОБА_1 у відповідь на його звернення, повідомлено, що у наявних в ГУНП документах не зафіксовано способу доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик по вул. Галицька, 40 в місті Тернополі. Автомобіль «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 було безкоштовно доставлено на майданчик, документів на відшкодування вартості доставки в ГУНП в Тернопільській області не надходило. (а.с. 55,71).

Згідно Положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, яке затверджене наказом начальника ГУНП від 23.03.2017 року №819, спеціальний майданчик для тимчасового зберігання транспортних засобів розташований у місті Тернопіль по вул. Галицька 40, призначений для тимчасового зберігання т/з, які використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, були об`єктом кримінально-протиправних дій, чи набуті кримінально-протиправним шляхом (п.п.1.1.,1.2). Умовою зберігання транспортних засобів повинно бути забезпечення збереження їх істотних властивостей. Забороняється зберігання на спеціальному майданчику транспортних засобів в умовах, що можуть призвести до їх нищення чи псування (п.1.4). На спеціальному майданчику складається акт огляду транспортного засобу за формою визначеною наказом МВС у двох примірниках, один з яких передається відповідальній особі, або іншому власникові (володільцю) транспортного засобу за його вимогою (п.2.4). Відповідальна особа під час прийняття для зберігання транспортного засобу на спеціальний майданчик перевіряє відповідність даних в протоколі у якому зафіксовано факт його вилучення та в акті огляду транспортного засобу, фактичному стану транспортного засобу, після чого здійснює фотографування транспортного засобу (усі видимі пошкодження, салон автомобіля та інші особливі ознаки чи предмети, що знаходяться в транспортному засобі. Фотоілюстрації зберігаються відповідальною особою у спеціальній накопичувальній справі. (п.2.11)

За наслідками службового розслідування щодо порушень вимог положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, складено висновок від 16.08.2019 року, яким зафіксовано факт неналежного оформлення документів під час прийняття автомобіля «Toyota RAV-4» д.н.з., ведення книги обліку та накопичувальної справи (а.с. 123-127).

Також, судом встановлено, що слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування об`єднаних матеріалів кримінального провадження №0000121 від 03.07.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.388 КК України по факту перевищення влади або службових повноважень працівниками прокуратури Тернопільської області щодо невиконання вимог ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.05.2019 року про зобов`язання службових осіб прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 24.04.2019 року (працівники Головного управління Національної поліції в Тернопільській області не виконують ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.04.2018 року про повернення автомобіля марки «Тойота РАВ-4», д.н.з. НОМЕР_1 ).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року слідчий суддя ухвалив скасувати арешт, який накладений на автомобіль марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , в тому числі ключі від вказаного автомобіля, який на праві власності належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в частині заборони володіння та використання ним та повернути його ОСОБА_2 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.05.2019 року суд ухвалив змінити порядку виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2018 року та повернути за вказаною ухвалою автомобіль марки «Toyota RAV-4», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , залишивши в силі заборону на його відчуження та розпорядження ним.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 проведеного аварійним комісаром ОСОБА_3 на арешт майданчику по вулиці Галицькій, 40 в місті Тернополі 05.06.2019 року, було виявлено пошкодження тріщина в центральній частині вітрового скла, вм`ятина в центральній частині переднього правого крила, облицювання бампера потертості лакофарбового покриття в правій частині (а.с.79).

Як видно зі звіту про оцінку автомобіля марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 від 05 червня 2019 року проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 з метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу його пошкодженням становить 26778,72 грн. (а.с. 72-88).

Допитаний як свідок ОСОБА_4 оказав, що ним, як слідчим ГУНП в Тернопільській області з 10-11 січня 2018 року в рамках кримінального провадження був проведений обшук автомобіля позивача. Пізніше автомобіль був арештований ухвалою слідчого судді. 18 січня 2021 року автомобіль був доставлений на арешт майданчик. Про пошкодження автомобіля не може повідомити, видимих не було, на склі був сніг. Для доставки автомобіля на арешт майданчик, оперативниками був викликаний евакуатор.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке.

2.2. Застосовані норми права, та мотиви, з яких виходить суд при їх застосуванні.

Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково, виходячи із таких міркувань.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право отримати справедливу сатисфакцію у разі порушення її прав.

2.2.1. Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другою цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Цими нормами визначається обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків, а саме: неправомірність дій (бездіяльності) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 100 Кримінального процесуального кодексу України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

У пункті 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно (пункт 27 Порядку).

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.

Судом встановлено, що належний позивачу транспортний засіб Toyota» моделі «RAV 4» державний номерний знак НОМЕР_1 , зберігався на спеціальному майданчику тимчасового тримання транспортних засобів по вул. Галицька, 40 в місті Тернополі ГУНП у Тернопільській області, а тому саме на ГУНП у Тернопільській області покладено обов`язок відповідати за схоронність та повернення транспортного засобу позивачу.

Необхідно зазначити, що відсутність обвинувального вироку чи будь-яких інших рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльності посадових осіб ГУ НП у Тернопільській області не може ставиться у пряму залежність з наявністю підстав для відшкодування шкоди у цивільних правовідносинах, оскільки суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, оцінює надані сторонами докази, крім того, з огляду на статтю 1174 ЦК України для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади встановлення наявності їх вини не є обов`язковою. Відшкодуванню підлягає шкода, завдана внаслідок не тільки незаконного засудження, повідомлення про підозру, арешт, обшук, виїмку, а й інших дій внаслідок яких особі було заподіяно шкоду.

Вищенаведене також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 740/2921/16-ц (провадження № 61-3002св18) та постанові від 15 березня 2019 року у справі № 216/2150/17 (провадження № 61-11184св18).

Як видно із протоколу огляду транспортного засобу марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 проведеного аварійним комісаром ОСОБА_3 на арешт майданчику по вулиці Галицькій, 40 в місті Тернополі 05 червня 2021 року, експертом були виявлені пошкодження тріщина в центральній частині вітрового скла, вм`ятина в центральній частині переднього правого крила, облицювання бампера потертості лакофарбового покриття в правій частині.

Сторона відповідача жодних доказів того, що вказані пошкодження виникли не під час його зберігання суду не надано.

Так, такі пошкодження не зафіксовані ні в протоколі обшуку від 10.01.2018 року (а.с. 21-30), ні в протоколі огляду від 18.01.2018 року ( а.с.51-52).

У разі наявності будь-яких видимих пошкоджень автомобіля, вони, у відповідності до пункту 2.11 Положення про створення та функціонування спеціального майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів речових доказів у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється Тернопільським відділом поліції та слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області, яке затверджене наказом начальника ГУНП від 23.03.20217 року №819, повинні бути зафіксовані відповідальною особою під час прийняття для зберігання транспортного засобу на спеціальний майданчик актом огляду та фотографуванням усіх видимих пошкоджень.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що під час приймання автомобіля на зберігання як речовий доказ, в ньому були наявні пошкодження, які зафіксовані в протоколі огляду транспортного засобу марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 проведеного аварійним комісаром.

Як видно із звіту про оцінку автомобіля марки «Toyota RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 від 05 червня 2019 року проведений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу його пошкодженням становить 26778,72 грн.

Вказаний розмір шкоди жодними доказами сторона відповідача не спростувала, клопотань про призначення експертизи заявлено не було, а тому немає підстав для не врахування письмового доказу позивача при ухваленні рішення у справі.

Тому, саме така сума матеріального збитку підлягає відшкодуванню позивачу.

2.2.2. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

У даному випадку відповідач 1 не забезпечив зберігання та схоронність транспортного засобу позивача. Позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Безумовно, внаслідок пошкодження транспортного засобу, позивачу було завдано душевних страждань та переживань. Між тим, позивачем не в повній мірі обґрунтовано розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Суд, враховуючи обставини справи, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає, що достатнім для відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, є стягнення 1000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

2.2.3 Щодо доводів позивача про стягнення солідарно з Головного управління національної поліції в Тернопільській області та Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області завданих збитків.

Саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) дійшла висновку про те, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

При цьому Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові не відступила від висновку Верховного Суду України, який викладено у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 761/13921/15-ц (провадження № 6-99цс17), оскільки Верховний Суд України не робив висновку про обов`язкове залучення ДКС України та неможливість задоволення позову у разі незалучення цього органу. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКС України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не ДКС України чи її територіальний орган.

Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI, яким встановлено,

що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими

є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, ОСОБА_5 має право на відшкодування майнової шкоди за рахунок держави.

При цьому той факт, що він просив таку шкоду відшкодувати за рахунок Національної поліції України та Головного управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області не є підставою для відмови у позові, оскільки правовою підставою позовних вимог позивачка зазначала про відповідальність відповідачів як органу державної влади.

Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)).

При цьому суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)).

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Саме такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №757/50534/17-ц.

ІІІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 26778,72 грн. збитків заданих пошкодженням автомобіля, 1000 гривень моральної шкоди.

ІV. Судові витрати.

Відповідно до часини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ст. 133 ч. 3 п. 4 ЦПК України).

Вартість робіт щодо складання звіту про оцінку збитків транспортного засобу складає 1450 грн. (а.с.86-88), які слід стягнути з головного управління Національної поліції України в Тернопільській області.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до статі 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 гривень.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 22. 23, 321, 1173, 1174, 1176 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 211, 229, 258, 259, 263, 266, 268, 273, 279, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 26778,72 грн. збитків заданих пошкодженням автомобіля, 1000 гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1475 грн. судових витрат щодо складання звіту про оцінку збитків транспортного засобу

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь держави 908 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, вул. Валова 11, м. Тернопіль, 46001 Код ;

Головного управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області Бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, 46001, код. .

Повний текст рішення виготовлено 26 липня 20201 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк