РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П..

при секретарі Глотовій П.В.

з участю представника позивача Грабовського О.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.Рівне в режимі відео конференції цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих (набутих) грошових коштів та збитків за наслідками порушення зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» звернулось до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих (набутих) грошових коштів та збитків за наслідками порушення зобов`язань.

В обґрунтування позову вказують, що у грудні 2016 року ОСОБА_1 (надалі «Відповідач») звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення коштів за наслідками спричинення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди. Вказують, що ухвалою Солом`янський районний суд м. Києва було відкрито провадження у справі №760/21856/16-ц. Судом встановлено, що 09 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Ford Kuga Trend», який належав Відповідачу. Вказують, що в результаті пригоди було пошкоджений належний Відповідачу автомобіль марки «Ford Kuga Trend». Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року було визнано винним ОСОБА_2 у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова набрала законної сили. Зазначають, що між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом серія АІ № 3147506, предметом якого є страхування автомобіля марки «Daewoo Lanos». Вказують, що було встановлено, що Відповідач просив стягнути з Позивача, по цій справі, 22822 гривні 98 копійок. На підтвердження доводів щодо розміру завданої майнової шкоди позивач посилається на звіт про оцінку автомобіля № 170П від 21 липня 2015 року. Але, Полісом № АІ/3147506, було передбачена сума франшизи, яка складає 1000 гривень.?Таким чином, сума матеріальної шкоди яка підлягала відшкодуванню складала 21822 гривень 98 коп. (22822, 98 -1000 грн.). Вказують, що судовим рішенням по цій справі було встановлено обставину, що у матеріалах справи №760/21856/16-ц містяться платіжні доручення № 571 від 18 травня 2018 року на суму 12158 гривень 12 копійок та № 93 від 03 жовтня 2017 року на суму 17523 гривні 32 копійки, з яких вбачається, що вказані суми перераховані ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на рахунок ОСОБА_1 (Відповідач у цій справі) в якості виплати страхового відшкодування за полісом № АІ/3147506 від 03 липня 2014 року. Таким чином, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 29681 гривні 44 копійки (12158,12 + 17523,32 = 29681,44), що перевищувало суму матеріальної шкоди, яка підлягала стягненню із ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії» на користь ОСОБА_1 , що було встановлено судом. Вказують, що Солом`янським районним судом м. Києва за рішенням від 06.03.2019 року, у цій справі, було лише частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 6203 гривні 45 копійок пені за несвоєчасне перерахування страхового відшкодування та стягнуто 551 гривень 20 копійок судового збору. Загальна сума боргу за рішенням суду склала 6754 гривні 65 коп. Зазначають, що 14 січня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 було видано виконавчий лист №760/21856/16-ц, по стягненню пені та судового збору в сумі 6754, 65 гривень з ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії», на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року. Вказують, що 10 лютого 2020 року, на підставі цього виконавчого листа, за ініціативи ОСОБА_1 , було відкрито виконавче провадження № 61143301 за Постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві. 23 червня 2020 року ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії» було перераховано за виконавчим провадженням № 61143301 суму 7730 гривень 11коп., згідно платіжного доручення № 2686. У відповідності до Розпорядження затвердженого начальником Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби від 24.06.2020 року № 61143301, грошові кошти отримані від Позивача було розподілено наступним чином: 6754, 65 гривень на погашення заборгованості по пені та судового збору перед ОСОБА_1 ; 657 гривень 47 коп. виконавчий збір. 24 червня 2020 року Солом`янським районним відділом держаної виконавчої служби у місті Києві, згідно платіжного доручення № 23459 було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення боргу 6754, 65 гривень. В той же день виконавче провадження № 61143301, згідно Постанови Солом`янським районним відділом держаної виконавчої служби у місті Києві було закінчено. У зв`язку з цим звертаються до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Подав до суду письмові пояснення, згідно яких просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення коштів за наслідками спричинення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2015 року було визнано винним ОСОБА_2 у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Постанова набрала законної сили.

Між ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом серія АІ № 3147506, предметом якого є страхування автомобіля марки «Daewoo Lanos».

На підтвердження доводів щодо розміру завданої майнової шкоди позивач посилається на звіт про оцінку автомобіля № 170П від 21 липня 2015 року.

Полісом № АІ/3147506, було передбачена сума франшизи, яка складає 1000 гривень.

Судовим рішенням по цій справі було встановлено обставину, що у матеріалах справи №760/21856/16-ц містяться платіжні доручення № 571 від 18 травня 2018 року на суму 12158 гривень 12 копійок та № 93 від 03 жовтня 2017 року на суму 17523 гривні 32 копійки, з яких вбачається, що вказані суми перераховані ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на рахунок ОСОБА_1 в якості виплати страхового відшкодування за полісом № АІ/3147506 від 03 липня 2014 року.

ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 29681 гривні 44 копійки (12158,12 + 17523,32 = 29681,44), що перевищувало суму матеріальної шкоди, яка підлягала стягненню із ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії» на користь ОСОБА_1 , що було встановлено судом.

Солом`янським районним судом м. Києва за рішенням від 06.03.2019 року, у справі, було лише частково задоволено позовні вимоги та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 6203 гривні 45 копійок пені за несвоєчасне перерахування страхового відшкодування та стягнуто 551 гривень 20 копійок судового збору. Загальна сума боргу за рішенням суду склала 6754 гривні 65 коп.

14 січня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 було видано виконавчий лист №760/21856/16-ц, по стягненню пені та судового збору в сумі 6754, 65 гривень з ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії», на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.03.2019 року.

10 лютого 2020 року, на підставі цього виконавчого листа, за ініціативи ОСОБА_1 , було відкрито виконавче провадження № 61143301 за Постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві.

23 червня 2020 року ПрАТ «Української охоронно-страхової компанії» було перераховано за виконавчим провадженням № 61143301 суму 7730 гривень 11коп., згідно платіжного доручення № 2686.

У відповідності до Розпорядження затвердженого начальником Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби від 24.06.2020 року № 61143301, грошові кошти отримані від Позивача було розподілено наступним чином: 6754, 65 гривень на погашення заборгованості по пені та судового збору перед ОСОБА_1 ; 657 гривень 47 коп. виконавчий збір.

24 червня 2020 року Солом`янським районним відділом держаної виконавчої служби у місті Києві, згідно платіжного доручення № 23459 було перераховано ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення боргу 6754, 65 гривень. В той же день виконавче провадження № 61143301, згідно Постанови Солом`янським районним відділом держаної виконавчої служби у місті Києві було закінчено.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»,здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається із матеріалів справ позивачем було здійснено виплату в розмірі 29681,44 грн., що підтверджується копіями квитанцій, однак згідно звіту про оцінку автомобіля сума відшкодування складає 22822,98 грн.

Вказані обставини встановлені вищевказаним судовим рішенням і відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.1212 ЦК, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З доказів наданих суду слідує, що позивач з метою погашення матеріальної шкоди помилково перерахувала грошові кошти в сумі 7858,46 грн на рахунок ОСОБА_1 .

Оскільки суму до стягнення по рішенню суду з позивача було стягнуто з примусовому порядку через органи виконавчої служби, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення.

Щодо стягнення з відповідача збитків за наслідками порушення зобов`язань, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно із п.4 Постанови Пленуму положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань.

Як вбачається із матеріалів справи між позивачем та відповідачем не було грошового зобов`язання, а тому і підстав для стягнення з відповідача коштів немає, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України в відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих (набутих) грошових коштів та збитків за наслідками порушення зобов`язань задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» 7858 (сім тисяч вісімсот пятдесят вісім) гривень 46 копійок грошових коштів, отриманих без достатніх правових підстав.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» сплачений судовий збір в розмірі 2102, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариства «Українська охоронно-страхова компанія», місце знаходження: 03056, м.Київ, вул.. Борщагівська, буд.145, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ареса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2021 року.

Суддя Харечко С.П.