Дата документу 09.08.2021
Справа № 334/5817/21
Провадження № 2-о/334/186/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Добрєва М.В., за участю секретаря судового засідання Піка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , в якому визначити захід тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, такі як - усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , дачною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 ; усунення перешкод у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої ОСОБА_1 , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на 6 місяців.

Заяву обґрунтовує тим, що з 18 жовтня 1975 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Останній рік між ними погіршились стосунки, почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй фізичною розправою. Кривдник постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, внаслідок чого вона викликала поліцію. Заявниця зазнає постійного фізичного та психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , на її адресу надходять погрози вбивством та фізичною розправою, як в телефонних розмовах так і вдома. Крім того, чоловік має мисливську зброю, якою погрожує їй.

Через постійні погрози, які заявниця усвідомлює, як реальну загрозу життю та здоров`ю, вона вимушена переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. Тому 30 липня 2021 року вона залишила місце свого мешкання квартира АДРЕСА_3 та почала орендувати квартири, оскільки знаходження з ОСОБА_2 в одному приміщенні є неможливим.

На теперішній час є повідомлення про сімейне насильство до поліції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заяву, суду пояснила, що вона змушена звертатись до суду, оскільки турбується за своє життя та здоров`я, через поведінку свого чоловіка ОСОБА_2 , який постійно їй погрожує фізичною розправою та завдає тілесних ушкоджень. Вона вимушена переховуватись від свого чоловіка, тому просить подану заяву задовольнити.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши письмові докази, заслухавши аудіо докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України від 07.12.2017 № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон № 2229-VIII) домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 ст. 3 Закону № 2229-VIII визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких зазначені подружжя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону № 2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, а саме - заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд встановив, що 18 жовтня 1975 року Мар`ївською сільрадою Запорізького району Запорізької області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 32. Після реєстрації шлюбу змінено прізвище дружини на « ОСОБА_4 », відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 18.10.1975 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 06.05.1998 року, на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 належить квартира АДРЕСА_3 , що також підтверджується технічним паспортом на зазначену квартиру.

ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у вищезазначеній квартирі, відповідно до копій їх паспортів.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, серія І-ЗП № 025186 від 24.06.1999 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,054га, на території АДРЕСА_2 .

Також під час судового засідання заявницею надано аудіо запис, на якому прослуховується, що ОСОБА_2 агресивно висловлюється нецензурною лайкою, погрожує ОСОБА_1 ножем, яка була налякана його діями та погрозами.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 26 Закону № 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблений висновок, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Суд дійшов висновку про наявність ризиків того, що ОСОБА_2 у разі відмови у видачі обмежувального припису буде продовжувати переслідування ОСОБА_1 , висловлювати їй словесні погрози (повторно вчинить домашнє насильство) , такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими судом доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно видати обмежувальний припис.

Суд частково погоджується із доводами заявниці ОСОБА_1 , що наведені нею у заяві види тимчасового обмеження прав кривдника ОСОБА_2 будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист її від кривдника.

Суд дійшов висновку про те, що заборона ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також покладання на кривдника ОСОБА_2 обов`язку усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_3 є достатнім видом тимчасового обмеження прав кривдника, що забезпечить дієвий та ефективний захист останньої від кривдника в частині.

Покладання на кривдника ОСОБА_2 обов`язку усунути постраждалій особі ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном дачною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , а також усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю постраждалої ОСОБА_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 застосуванню не підлягають, оскільки є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , яким визначити наступне тимчасове обмеження його прав відносно ОСОБА_1 :

- Особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- Вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_3 .

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Запорізьке районне управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для взяття кривдника ОСОБА_2 на профілактичний облік, а також районну адміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району за місцем проживання постраждалої особи ОСОБА_1 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 09.08.2021р.

Реквізити учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Суддя: Добрєв М. В.