Справа № 473/687/21
РІШЕННЯ

іменем України

"06" серпня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі судового засідання Феняк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив

в лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 31.10.2012 року №89546 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Таліон Плюс» в розмірі 15992 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Зважаючи на викладене позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 01 березня 2021 року була задоволена заява позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року виключено із числа третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, оскільки останній припинив свою діяльність.

Ухвалою суду від 12 травня 2021 року витребовано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни копію матеріалів виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Товариство з обмежено відповідальністю «Таліон Плюс» повторно не з`явився в судове засідання, був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місцезнаходження, не повідомив про причини неявки.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. повторно не з`явилась в судове засідання, була повідомлена належним чином. На адресу суду направлено матеріали виконавчого провадження, що були витребувані ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.05.2021 року.

Відповідно до п.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 31 жовтня 212 року був вчинений виконавчий напис №89546 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмежено відповідальністю «Таліон Плюс», як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» грошових коштів у сумі 15992 гривень, за період з 03.09.2019 року по 20.10.2020 р., за кредитним договором 469653722 від 08.06.2019 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1118-1 від 28.11.2018 року . Заборгованість, яка стягується за виконавчим написом складається із: простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 5000 грн., простроченої заборгованості по несплаченим процентам за користуванням кредитом у розмірі 8495 грн., штрафу у розмірі 2497 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмежено відповідальністю «Таліон Плюс» 1200 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 89546.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. від 12.01.2021 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису № 89546 від 31.10.2020 року. Постановою від 14.01.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зокрема, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Також у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5).

При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Порядку).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та положень ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Так, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусу не було надано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку», тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)).

Тобто, в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису.

Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки її безспірність не підтверджена необхідними доказами (документами).

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року.

За такого, враховуючи відсутність відзиву відповідача на позовну заяву, ненадання останнім належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, а також відсутність копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст..141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у даній справі, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору (за подання позову 908 грн. та за подання клопотання про забезпечення позову 454 грн.) в сумі 1 362 грн. та витрати на послуги адвоката 3000 грн. ( підтвердженні квитанцією від 24.02.2021 року), підлягають відшкодуванню відповідачем ТОВ «Таліон Плюс» у повному обсязі, оскільки вказані витрати фактично понесені позивачем та підтверджені відповідними письмовими доказами, що повністю відповідають вимогам ст.137 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141 , 263-268,280,282 ЦПК України, суд

ухвалив

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №89546, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження якого: 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова будинок 18/7 офіс 204, ідентифікаційний код юридичної особи: 39700642, заборгованість в розмірі 15992 грн. 00 коп..

Стягнути з товариства з обмежено відповідальністю «Таліон Плюс», місцезнаходження якого: 01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова будинок 18/7 офіс 204, ідентифікаційний код юридичної особи: 39700642, судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 1 362 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3000 грн..

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 09 серпня 2021 року.

Суддя: М.М. Ротар