ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1003/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Шилець А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/26379/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра», товариства з обмеженою відповідальністю "ГІГ-АНТ" про визнання недійсними договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором та договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимови за договором іпотеки

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 зазначав, що 20 грудня 2005 року між ним та ВАТ КБ «Надра» (перейменоване на ПАТ КБ «Надра») було укладено кредитний договір №20/12/2005/840/К-390, згідно якого Банк надав грошовий кредит ОСОБА_2 на суму 28442 доларів США із кінцевим строком користування до 19.12.2030 року. В забезпечення виконання умов цього кредитного договору між сторонами був укладений договір іпотеки від 20.12.2005 року, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 20.12.2005 між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання зобов`язань за кредитним договором та нести солідарну відповідальність у випадку невиконання зобов`язань, що витікають із цього договору.

Позивач вказує, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 06 лютого 2013 року по справі №686/16818/13 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20 грудня 2005 року в сумі 52075,35 доларів США, що еквівалентно 416238,27 грн та пеню в сумі 27409,04 грн. Позивач зазначив, що 16 січня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ГІГ-АНТ» було укладено договір про відступлення права вимоги до боржника за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20.12.2005, у зв`язку із чим ТОВ «ГІГ-АНТ» набуло право іпотекодержателя відносно квартири. Разом з тим, позивач посилається на те, що після відступлення права вимоги ТОВ «ГІГ-АНТ» загальний залишок заборгованості складає 1872342,30 грн, хоча у ПАТ КБ «Надра» було право вимоги на суму лише 443647,31 грн, а тому ОСОБА_2 вважає, що відповідач відступив право вимоги, якої в нього не було і відступлення відбулося юридичній особі, що не є фінансовою установою. Зважаючи на викладене, позивач просив суд визнати недійсним договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N014029 від 16.01.2020, укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ГІГ-АНТ» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20 грудня 2005 року та в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20 грудня 2005 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду щодо заміни у виконавчому провадженні стягувача на ТОВ «ГІГ-АНТ», оскільки для зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт кредитор, яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яким ТОВ «ГІГ-АНТ» не являється. Крім того, ОСОБА_2 вказує, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю: заборгованість в сумі 443647,31 грн, а змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора. Також, апелянт вказує, що судом першої інстанції порушено приписи ст. 265 ЦПК України, адже як вбачається із тексту оскаржуваного рішення судом не було надано мотивувальної оцінки аргументам ОСОБА_2 в частині того, що у ПАТ КБ «Надра» було право вимоги на суму 443647,31 грн відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 06.02.2013, а згідно договору відступлення прав вимоги відповідач відступив на користь ТОВ «ГІГ-АНТ» 1 872 324, 30 грн. Крім того, апелянт посилається на постанови Верховного Суду у справах №175/4753/15-ц від 06.02.2019, №14-10цс18 від 28.03.2018 та №310/11534/13-ц. Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення банку з ринку (надалі Фонд) погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, представник відповідача зазначає, що Фонд здійснює виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку з 28.09.2020 і процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідація банків врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». І 16.01.2020 ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ГІГ-АНТ» уклали договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги на підставі аукціону, що є загальнодоступним та міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2019-11-19-000019-а. Фонд зазначає, що учасником відкритих торгів і набувачем права вимоги за кредитним договором неплатоспроможного банку може бути будь-яка фізична або юридична особа, крім позичальника. Також на правовідносини, що стосуються реалізації активів саме неплатоспроможного банку, яким і є ПАТ КБ «Надра», поширюються норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення №388, які є спеціальними нормами регулювання спірних відносин. Щодо наявності заборгованості за кредитним договором, то представник вказує, що відповідно до публічного паспорту активу за кредитним договором №20/12/2005/840/к-390 від 20.12.2005 наявна заборгованість у розмірі 1 872 342,30 грн і враховуючи, що у позивача перед банком була заборгованість за кредитним договором, тому відповідно цей актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. Разом з тим, позивачем не надано доказів належного виконання умов кредитного договору щодо погашення заборгованості. Відповідач вказує, що у випадку порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання, навіть за наявності рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, до спірних правовідносин застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України, як певна гарантія належного виконання зобов`язання, про що наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові №310/11534/13-ц від 04.07.2019.

Представник посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №906/1174/18 від 16.03.2021 за якими відступлення права вимоги за кредитом і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, а також на висновки суду касаційної інстанції у справах №921/107/15 від 18.09.2018, №640/14873/19 від 16.12.2020, №161/5127/17 від 21.11.2018, №910/4816/18 від 31.07.2019, №910/12787/17 від 16.10.2020.

Таким чином, представник вважає, що позивачем, зважаючи на приписи чинного законодавства України в сфері гарантування вкладів фізичних осіб, не доведено, в чому саме після проведення торгів і укладення сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги, порушено його обсяг прав та обов`язків, оскільки фактично був змінений лише кредитор в існуючому зобов`язанні.

Також, до апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «ГІГ-АНТ», в якому товариство погоджується із висновками суду першої інстанції та просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Товариство вказує, що твердження ОСОБА_2 про те, що ПАТ КБ «Надра» відступило право вимоги, якого у нього не було є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів виконання умов кредитного договору щодо погашення заборгованості, адже у ОСОБА_2 була наявна заборгованість за кредитним договором №20/12/2005/840/к-390 від 20.12.2005 перед ВАТ КБ «Надра» і відповідно цей актив містився у ліквідаційній масі банку і був виставлений на продаж. ТОВ «ГІГ-АНТ» в свою чергу після підписання договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги жодних донарахувань чи змін заборгованості не здійснювало. Крім того, на думку товариства, позивачем не доведено, в чому саме після проведення торгів і укладення сторонами договору купівлі-продажу прав вимоги, порушено його обсяг прав та обов`язків, оскільки він не змінився, фактично був змінений лише кредитор у існуючому зобов`язанні.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник відповідача ПАТ КБ «Надра» (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення банку з ринку) Шилець А.Р. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач ОСОБА_2 та представник відповідача ТОВ «ГІГ-АНТ» до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2013 року по справі № 686/16818/13-ц (а.с.86-87) встановлено, що 20 грудня 2005 року між ОСОБА_2 та ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра») було укладено Кредитний договір №20/12/2005/840/К-390 (далі Кредитний договір), за умовами якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 28 442 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Банк надав позичальнику кредит строком на 300 місяців.

В забезпечення виконання умов даного Кредитного договору між ОСОБА_2 та Банком був укладений Договір іпотеки від 20 грудня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. за реєстровим номером 7394. Предметом даного договору іпотеки є квартира АДРЕСА_2 .

Також в забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором позичальником 20 грудня 2005 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручилася перед кредитором за належне виконання зобов`язань за договором позичальником та несе солідарну із ним відповідальність у випадку невиконання зобов`язань, що витікають із кредитного договору від 20 грудня 2005 року, а саме до 19 грудня 2030 року повернути кредит в сумі 28 442 долари США, сплатити відсотки з розрахунку 10 відсотків річних та сплатити можливі штрафні санкції .

І цим же рішенням, що набрало законної сили 18.02.2014 з підстав невиконання ОСОБА_2 зобов`язань з повернення грошових коштів позов ПАТ КБ «Надра» задоволено частково і стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20 грудня 2005 року в сумі 52 075,35 доларів США, що еквівалентно 416 238 грн 27 коп, пеню в сумі 27 409 грн 04 коп. Вирішено питання судових витрат.

Встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 ПАТ КБ «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних і, продовжуючи розпочату процедуру виведення з ринку неплатоспроможного ПАТ КБ НАДРА, 04 червня 2015 року Національний Банк України прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

На момент укладання спірного договору ПАТ КБ «Надра» перебував у процедурі ліквідації, а тому реалізація його активів здійснювалась на відкритих торгах (аукціоні) шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання відповідно до норм Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-IV«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-IV), пункту 5.11 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку та нормативно-правових актів Фонду.

З протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-11-19-000019-a слідує, що 17.12.2019 відбувся електронний аукціон з продажу активів (№ лоту GL3N014029) ПАТ «КБ «Надра», а саме кредитного портфелю, що складається з прав вимоги за 103 кредитними договорами, що забезпечені іпотекою і переможцем цього аукціону стало ТОВ «ГІГ-АНТ», сплативши за лот 9 733 799,43 грн (а.с.52).

І 16 січня 2020 між ПАТ «КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ГІГ-АНТ» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №GL3N014029, за яким Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги до позичальників та/або заставодавців та/або поручителів, в тому числі за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20.12.2005 і договором поруки від 20.12.2005 (а.с.17-20).

Відповідно до відомостей з публічного паспорту активу (права вимоги/майнові права за кредитними договорами фізичних осіб кредитний портфель) загальний залишок заборгованості за Кредитним договором, позичальником по якому є позивач складає 1 872 342,3 грн, з яких: залишок по тілу кредиту - 665 561,9 грн, залишок по відсоткам 794 094, 74 грн, залишок по комісіям - 412 685,66 грн, залишок по пеням і штрафам - 1 592 323,3 грн, залишок заборгованості у валюті кредиту 77 746,01 доларів США (а.с.21-26).

І відповідно до абзацу 2 п. 2.1. оспорюваного договору сторони домовилися, що відступлення Банком новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 18.01.2020 ТОВ «ГІГ-АНТ» набуло право Іпотекодержателя відносно квартири АДРЕСА_2 на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 16.01.2020 (а.с.27-31).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог, адже ПАТ КБ «Надра», будучи позбавлений банківської ліцензії та перебуваючи у процедурі ліквідації, мав право відступити право вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами на користь ТОВ «ГІГ-АНТ», що не є фінансовою установою.

Висновок суду узгоджується із нормами матеріального та процесуального права.

Так, згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина 1 статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Майно (активи) банку може бути реалізоване у такий спосіб: на відкритих торгах (аукціоні); шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі. Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках) (частина шоста статті 51 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до частини першої статті 215ПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо сума, одержана фактором від боржника, виявилася меншою від суми боргу клієнта перед фактором, який забезпечений відступленням права вимоги, клієнт зобов`язаний сплатити факторові залишок боргу.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

І відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому.

Зміст зобов`язання, у якому відступається право вимоги (оплата за поставлений товар, надану послугу, повернення наданих коштів тощо), не впливає на оборотоздатність цього майнового права, тому не має вирішального значення для відмежування договору відступлення права вимоги від договору факторингу.

Відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації.

Зазначені висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року по справі № 906/1174/18.

Висновки суду узгоджуються із матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що необґрунтованим є висновок суду про заміну у виконавчому провадження стягувача на ТОВ «ГІГ-АНТ», оскільки для зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору є спеціальний суб`єкт кредитор, яким може бути лише банк або інша фінустанова, судова колегія вважає їх помилковими, адже по-перше, предметом цього спору є недійсність договору №GL3N014029 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 16.01.2020, а не заміна сторони у виконавчому провадженні, а по-друге, за результатами торгів ПАТ КБ «Надра» (первісний кредитор), який перебуває у процедурі ліквідації та ТОВ «ГІГ-АНТ» (новий кредитор) укладений 16.01.2020 договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким банк шляхом продажу відступив ТОВ «ГІГ-АНТ» право вимоги за кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором і у пункті 1.2 договору сторони встановили, що жодне з положень договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням банку новим кредитором.

Із наведеного вбачається, що за результатами торгів ПАТ КБ «Надра» визначив переможного покупця та продав йому майнове право вимоги виконання боржниками зобов`язань за кредитним та забезпечувальними договорами. Предметом спірного договору є відступлення прав вимог за плату (купівля-продаж). Метою укладення цього договору є отримання банком коштів для розрахунку зі своїми кредиторами у процедурі ліквідації.

Отже, за своєю правовою природою спірний договір є договором купівлі-продажу майнового права, укладеним банком під час розпродажу активів у процедурі ліквідації з метою розрахунку з кредиторами, тому не може бути віднесений до договорів факторингу.

Оскільки відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 березня 2021 року по справі № 906/1174/18, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що стороною спірного договору може бути ТОВ «ГІГ-АНТ» і спірний договір з цих підстав не може бути визнано недійсним.

Посилання апелянта на те, що судом в порушення вимог ст. 265 ЦПК України в мотивувальній частині не надано оцінки аргументам ОСОБА_2 щодо суми відступленого права вимоги по кредитному договору №20/12/2005/840/К-390 від 20.12.2005 є таким, що заслуговує на увагу.

Так, апеляційний суд вважає, що посилання апелянта на те, що заборгованість позивача за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20 грудня 2005 року значно менша, ніж розмір заборгованості по зазначеному договору, право вимоги щодо якої відступлено Банком ТОВ «ГІГ-АНТ» не є підставою для визнання Договору №GL3N014029 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 16.01.2020 недійсним.

Разом з тим, як слідує із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2020 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ГІГ-АНТ» по виконанню виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду від 06.02.2014 року у справі №686/16818/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №20/12/2005/840/К-390 від 20.12.2005 року в розмірі 52 405,36 доларів США, що еквівалентно 418 875 грн 96 коп, пені в сумі 27 409 грн 04 коп.

Крім того, слід зазначити, що помилковим є посилання апелянта на те, що Банк міг реалізувати по зазначеному договору право вимоги лише на суму 443647,31 грн, адже виконання судового рішення по цивільній справі №686/16818/13-ц має відбуватися у іноземній валюті відповідно до рішення суду і його еквівалент в національній валюті має визначатися на день платежу.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай