Житомирський апеляційний суд
Справа №277/311/21 Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 66 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 277/311/21 за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Служба у справах дітей Ємільчинської селищної ради, Служба у справах дітей Житомирської ОДА, про виселення та зняття з місця реєстрації за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Греська В.А. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із даним позовом та згідно заяви від 27.04.2021 зменшило позовні вимоги та просило виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , із зняттям їх з реєстраційного обліку без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги мотивувало тим, що 09.05.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/4413/82/110742. Банк свої зобов`язання перед позичальником ОСОБА_1 відповідно до умов договору виконав в повному обсязі, надавши останньому кредит у сумі 19890 дол. США строком до 29.05.2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого виступає квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності в 1/2 частині кожному. Відповідно до вимог кредитного договору, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості, в зв`язку з чим, в нього виникла заборгованість та кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.04.2010 було задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення боргу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №014/4413/82/110742 від 29.05.2007 в розмірі 151049,12 грн. Заборгованість за кредитним договором ОСОБА_1 в добровільному/примусовому порядку погашена не була. Відповідно до довідки Ємільчинської селищної ради відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2009 р.н., зареєстровані в АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог п.5.3 кредитного договору, п.4.1.4 договору іпотеки, а також в порушення норм законодавства незаконно, самовільно, без будь-якої згоди іпотекодержателя зареєстрував за адресою місцезнаходження заставного майна: АДРЕСА_2 , малолітню особу. Позивач вважає, що ОСОБА_1 вчинив створення штучних перешкод для належного виконання рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.04.2010 року. Зазначав, що реєстрація ОСОБА_1 в іпотечній квартирі, незаконна, реєстрація в даній квартирі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 унеможливлює подальші дії державного виконавця Ємільчинського РВ ДВС по зверненню стягнення на нерухоме майно боржника в рамках ВП №59864729 та позбавляє АТ «Райффайзен Банк Аваль» законного права задовольнити свої вимоги за кредитним договором за рахунок коштів від примусової реалізації предмету іпотеки на електронних торгах. Станом на 29.10.2020 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №014/4413/82/110742 від 29.05.2007 становить 75354 дол. США. 06 листопада 2020 року Банком направлено вимоги про усунення порушення основного зобов`язання за адресою реєстрації/місця фактичного проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, на час подачі позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дій щодо виконання рішення суду не вчинили.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , зі зняттям їх з реєстраційного обліку без надання іншого жилого приміщення. Повернуто АТ «Райффайзен Банк Аваль» з державного бюджету 50 відсотків від суми 6810,00 грн судового збору, сплаченого ним при подачі позову, тобто 3405,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі по 1702 грн 50 коп. з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу у якій просить його скасувати та закрити провадження по справі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що особам, які виселяються із житлового будинку - предмета іпотеки у зв`язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Відсутність постійного житлового приміщення, яке має бути надане особі одночасно із виселенням , є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не уповноважували ОСОБА_3 оскаржувати судове рішення, а самі не оскаржують рішення суду першої інстанції, а тому апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволення вимог до малолітнього ОСОБА_4 .

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов обґрунтований, так як, малолітній ОСОБА_3 на момент укладення договору іпотеки 05.06.2007 не був зареєстрований у спірній квартирі та не мав права користуватися нею, а згода органу опіки та піклування необхідна лише у випадку якщо дитина є власником (співвласником) або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.05.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль», (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №014/4413/82/110742, згідно умов якого, кредитор надає позичальнику кредит у сумі 19890 дол. США на 120 місяців, з 29.05.2007 по 29.05.2017 року. Процентна ставка за користування кредитом складає 13,750 % річних. Кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/4413/82/110742 від 29.05.2007, 05.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, предметом якого є: Ѕ квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , яка належить іпотекодавцю на праві власності, та Ѕ квартири, яка належить ОСОБА_2 на праві власності, від імені якої має право розпоряджатися ОСОБА_1 на підставі довіреності.

У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна.

Відповідно до п.4.1.4 договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя.

Згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 22.04.2010 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Житомирської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитом в сумі 151049 грн 12 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 148552,42 грн, нараховані та несплачені відсотки - 2496,70 грн.

05 березня 2019 року Ємільчинським районним судом Житомирської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Житомирської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитом в сумі 151049 грн 12 коп.

Ємільчинським РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 23.08.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання. Божник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягував - АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до п.5.5.1 договору іпотеки, укладеного 05.06.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотеко держателя про усунення порушених зобов`язань за цим або кредитним договором встановлений іпотеко держателем строк, такі вимоги іпотеко держателя задовольняються за рахунок предмета іпотека. В такому випадку цей договір згідно ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотеко держателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 направлялися вимога про виконання грошових зобов`язань та про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором №014/4413/82/110742 від 29.05.2007, а також банк вимагав на підставі ст.109 ЖК України добровільно звільнити передане в іпотеку жиле приміщення протягом одного місяця з дати цієї вимоги, які залишилися поза увагою відповідачів.

Згідно довідки Ємільчинської селищної ради №1803 від 07.04.2021, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_2 , 1976 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_1 , 1980 р.н.

З акту обстеження умов проживання від 25.05.2021 року слідує, що ОСОБА_2 , 1976 р.н., ОСОБА_3 , 2009 р.н., ОСОБА_1 , 1980 р.н., зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , та зі слів сусідів за вказаною адресою тривалий час ніхто не проживає.

Вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , 2009 р.н., під час укладення договору іпотеки 05.06.2007, не був зареєстрований у спірній квартирі.

Підставою для зняття малолітнього ОСОБА_3 , 2009 року народження з реєстрації місця проживання та визнання його таким, що втратив право користування іпотечним майном, вважає неправомірність реєстрації дитини у будинку, яка відбулась без отримання згоди, а виконання рішення про стягнення заборгованості є неможливим з підстави реєстрації в іпотечному житлі малолітньої дитини.

Згідно ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Таким чином, необхідність реєстрації малолітніх дітей за місцем проживання батьків є обов`язком батьків або їх законних представників. Крім того, в іпотечному договорі відсутнє застереження щодо неможливості реєстрації малолітніх дітей без згоди іпотекодержателя.

Законом України «Про іпотеку», а також умовами укладеного між сторонами договору іпотеки іпотекодавцю не заборонено реєструвати в іпотечному житлі своїх дітей, які в момент укладення договору мали інше місце проживання та реєстрації.

За змістом цієї норми закону, а також ст.ст.17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування. Згідно з положеннями ч.ч.4, 5 ст.177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Апеляційний суд вважає, що в даному випадку малолітній ОСОБА_3 не мав і не має права власності на житло. Він набув право користування зазначеним будинком як член сім`ї власника відповідно до ст.405 ЦК України, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» та зберігає це право протягом часу перебування будинку в іпотеці.

Так, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст.33 цього Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.33 Закон, у звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судом безспірно встановлено, і ця обставина визнана позивачем, що на час вирішення судом даного спору не існує рішення суду або виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Банком також не вжито звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності з положеннями ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом (ч.3 ст.109 ЖК України).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення (припинення) права власності або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм статей 71, 72, 116, 156 ЖК України або статей 405, 406 ЦК України.

Обставини, на які посилається позивач, не є передбаченими законом підставами для визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому висновок суду про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3 є помилковим.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову про виселення ОСОБА_3 із спірного нерухомого майна.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 червня 2021 року в частині задоволення позову до ОСОБА_3 про виселення та зняття з місця реєстрації скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді