Номер провадження: 22-ц/813/2136/21
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Рибачук О.І.,

розглянувши у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року в цивільній справі за позовною заявою Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондаря Олексія Миколайовича про скасування реєстрації права власності та звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2020 року Одеська міська рада звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондаря О.М. про скасування реєстрації права власності та звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості, в якому просить суд скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондаря Олексія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19.03.2019 року (номер запису про право власності: 30833970); зобов`язати ОСОБА_5 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення до попереднього стану житлового будинку, загальною площею 76,1 кв.м. шляхом знесення прибудови під літ. «а12» (т.1, а.с 1-81).

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з зустрічною позовною заявою до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі, визнання права власності, в якій просить суд виділити частину домоволодіння, а саме - житловий будинок літ. «А», загальною площею 78,2 кв.м. (в тому числі самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м.), житловою площею 30,6 кв.м., гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м, належну ОСОБА_1 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 78,2 кв.м. (в тому числі самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м.), житловою площею 30,6 кв.м., гараж літ. «Е», № 4,13,14 огорожа, ІІ, VІІ мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м (т.1, а.с 146-143).

04 червня 2020 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Михайлюк О.А.) позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондаря О.М. про скасування реєстрації права власності та звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондара Олексія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 19.03.2019 року (номер запису про право власності: 30833970). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради сплачений судовий збір в розмірі 1921 гривень. В іншій частині позовних вимог Одеської міської ради відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі, визнання права власності задоволено. Виділено частину домоволодіння в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_1 , а саме - надвірні будівлі, споруди та приміщення житлового будинку по АДРЕСА_1 , які знаходяться в фактичному користуванні та володінні ОСОБА_1 та є фактично відокремлені: житловий будинок літ. «А» з прибудовами «а12, а4», які складаються з наступних приміщень: 1-тамбур, площею 2,40 кв.м.; 2-підсобне, площею 13,10 кв.м.; 3-житлова, площею 14,80 кв.м.; 4-житлова, площею 15,70 кв.м.; 5-коридор, площею 5,90 кв.м.; 6-кухня, площею 25,10 кв.м.; 7 санвузол, площею 7,80 кв.м.; 8-туалет, площею 1,3 кв.м.; всього: загальна площа 86,10 кв.м., в тому числі житлова 30,50 кв.м.; надвірні будівлі та споруди: літ. «Е» - гараж; ІІ, VІІ мостіння; №4, 13,14 огородження. Які розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: житловий будинок літ. «А» з прибудовами «а12, а4», які складаються з наступних приміщень: 1-тамбур, площею 2,40 кв.м.; 2-підсобне, площею 13,10 кв.м.; 3-житлова, площею 14,80 кв.м.; 4-житлова, площею 15,70 кв.м.; 5-коридор, площею 5,90 кв.м.; 6-кухня, площею 25,10 кв.м.; 7 санвузол, площею 7,80 кв.м.; 8-туалет, площею 1,3 кв.м.; всього: загальна площа 86,10 кв.м., в тому числі житлова 30,50 кв.м.; надвірні будівлі та споруди: літ. «Е» - гараж; ІІ, VІІ мостіння; №4, 13,14 огородження, які розташовані на земельній ділянці площею 839 кв.м (т.2, а.с 15-19).

14 липня 2020 року представник Одеської міської ради направив до Одеського апеляційного суду засобами кур`єрської служби доставки апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року. Апелянт вважає вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовної заяви про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 шляхом приведення до попереднього стану житлового будинку, загальною площею 76,1 кв. м. шляхом знесення прибудови під. Літ. «а12» та задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі, присвоєння поштової адреси та визнання права власності незаконним та необґрунтованим, винесеним у результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, таким, що містить невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції неправильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права на жилий будинок, будівлю або споруду, дійшовши хибного висновку щодо ОСОБА_1 за договором дарування 28/1000 частин житлового будинку від 14.10.2006 року перейшло і право на забудову такої земельної ділянки, в тому числі на самочинне збільшення прибудови під літ. «а12». До ОСОБА_1 за договором дарування 286/1000 частин домоволодіння частини житлового будинку від 14.10.2006 року перейшло право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята 286/1000 частинами житлового будинку, та частину земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування цієї частини домоволодіння. На думку апелянта, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинно залишатися винятковим способом захисту прав та не може замінювати собою встановлену чинним законодавством обов`язкову процедуру набуття громадянами права власності та права користування земельними ділянками комунальної власності. Крім цього, судом першої інстанції було проігноровано преюдиційність рішень судів апеляційної інстанції та касаційної інстанції у цивільній справі № 521/5318/13-ц, якими вже вирішувалося питання виділу часток домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Також апелянт пояснює те, що обставини самочинного будівництва ОСОБА_1 прибудови під літ. «а12» до домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 встановлені рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року у цивільній справі №521/5318/13-ц є такими, що мають преюдиційне значення. Крім зазначеного, апелянт вважає, що суд першої інстанції не мав повноважень надавати адреси об`єктам нерухомого майна, чим наділені відповідні виконавчі органи Одеської міської ради. Апелянт вважає, що житловий будинок, який знаходиться у власності ОСОБА_1 здатен самостійно функціонувати та може бути виділений в самостійну одиницю з присвоєнням окремої поштової адреси, а також стосовно того, що позовні вимоги Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки шляхом проведення до попереднього стану об`єкта нерухомості не підлягають задоволенню. Апелянт вважає, що висновок експерта Сікорського О.А. про можливість виділення частки домоволодіння в окрему одиницю від 28.01.2020 року №100/19 є необґрунтованим та таким, не відповідає дійсності, а тому мав бути відхиленим судом. Апелянт просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.06.2020 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги Одеської міської ради зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом приведення до попереднього стану житлового будинку, загальною площею 76,1 кв.м шляхом знесення прибудови під літ. «а12» та задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про виділ частки домоволодіння в натурі, присвоєння поштової адреси та визнання права власності, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити таку позовну вимогу Одеської міської ради та відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви, стягнути з відповідачів витрати по судовому збору.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

19 квітня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_1 адвокат Якових Євген Володимирович, зазначив, що відповідно до Договору дарування від 14.10.2006 року до ОСОБА_1 разом із 286/1000 частин житлового будинку під АДРЕСА_2 перейшло і право користування земельною ділянкою у розмірі 839 кв.м, що, на думку представника відповідача, відповідає установленому порядку користування земельною ділянкою між співвласниками та пропорційно частці будинку. Представник відповідача зазначає, що вказане підтверджується як графічними матеріалами технічного паспорту від 13.09.2006 року, так і графічними матеріалами технічного паспорту від 11.09.2019 року. При цьому, представник відповідача, звернув увагу на те, що самочинне збільшення прибудови під літ. «а12» площею 6,3 кв.м примикає до будинку ОСОБА_1 та її городу та не примикає до будинків інших співкористувачів земельної ділянки. Таким чином, на думку представника відповідача, право власності на самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м має бути зареєстроване за ОСОБА_1 , оскільки така прибудова здійснена на земельній ділянці, яка в порядку ст. 120 ЗК України перейшла до ОСОБА_1 разом із частиною набутого будинку, також прибудова, на думку представника відповідача, відповідає будівельним нормам та не порушує права інших осіб. Стосовно виділу частки житлового будинку під АДРЕСА_2 в натурі представник відповідача зазначив, що такий виділ не порушує порядок фактичного користування житловим будинком, який склався між сторонами, не потребує здійснення переобладнання та стягнення грошової компенсації. Також представник відповідача вказав, що заперечує проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні 15 липня 2021 року представник позивача ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу відхилити, а представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_8 підтримав думку позивача про задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що до ОСОБА_1 за договором дарування житлового будинку від 14 жовтня 2006 року перейшло і право користування земельною ділянкою, тобто право власності на самочинне збільшення прибудови літ. «а12» площею 6,3 кв.м має бути визнано за ОСОБА_1 , оскільки це не порушує права інших осіб. Суд першої інстанції також зазначив, що висновок експерта № 100/19 від 28.01.2020 року, який складено для подання до суду по справі № 521/12255/19, підтверджує, що проведена відповідачем реконструкція в прибудові літ. «а12» відповідає вимогам ДБН у галузі будівництва та протипожежним нормам, і може використовуватись згідно з функціональним призначенням. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги Одеської міської ради про звільнення земельної ділянки шляхом приведення до попереднього стану об`єкта нерухомості не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність у ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою (т.2, а.с 18 зворот - 19).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконкому Одеської міської ради від 15.05.1947 р. № 572 відведено ОСОБА_9 фабриці земельну ділянку в районі Дальніх Мельниць на ОСОБА_10 площею 10 га (т. 1 а.с. 159-162).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2006 року ОСОБА_11 за договором дарування передала безоплатно у власність ОСОБА_1 286/1000 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що складається в цілому з одного житлового кам`яного будинку під літерою «А», житловою площею 128,3 кв.м. та надвірних споруд: «Б, Ж» - сараї, «В, Е» - гаражі, «З, Г» - вбиральня, «Д» - літня кухня, II - мостіння, № 3-10 - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 2311 кв.м (т. 1 а.с. 52-53).

Як вбачається з матеріалів справи, крім ОСОБА_1 співвласниками часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , були ОСОБА_12 (власниця 11/100 та 15/100 частин домоволодіння АДРЕСА_3 ) (т. 1 а.с. 42-47) та ОСОБА_4 (власник 184/1000 частин домоволодіння АДРЕСА_4 ) (т. 1 а.с. 48-50).

Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2013 року ОСОБА_12 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ частини домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності

В подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до суду із зустрічними позовними заявами про виділ частки із майна, яке находиться у спільній власності, припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності на окремі домоволодіння.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 14.06.2013 року у цивільній справі № 521/5318/13-ц задоволено позовні вимоги співвласників часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , припинено право спільної часткової власності на їх частини домоволодіння, виділено частину домоволодіння, належну ОСОБА_3 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_5 та визнано за нею право власності; виділено частину домоволодіння належну ОСОБА_4 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_6 та визнано за ним право власності; виділено частину домоволодіння, належну ОСОБА_1 в самостійне домоволодіння з присвоєнням йому адреси: АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2016 року у цивільній справі № 521/5318/13-ц рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні первісної та зустрічних позовних заяв відмовлено в повному обсязі з підстав вирішення прав та обов`язків осіб, які не були залученні до розгляду справи судом першої інстанції та проведення поділу домоволодіння за наявністю самовільно збудованих та переобладнаних ОСОБА_1 споруд (т. 1 а.с. 24-34).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.06.2017 року, рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін (т. 1 а.с. 35-40).

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача зазначав, що ОСОБА_5 були враховані всі зауваження, викладені у вище зазначеній ухвалі ВССУ та надані докази про їх усунення при зверненні до суду з зустрічним позовом у даній справі, а саме було замовлено проведення судової будівельної експертизи, на вирішення якої були поставленні писання: чи існує технічна можливість виділити в самостійну одиницю 286/1000 частин житлового будинку та надвірних будівель та чи відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та протипожежним нормам виконана реконструкція в прибудові літ «а12» .

З Висновку експерта № 100/19 від 28.01.2020 року, наданого відповідачем при розгляді даної справи судом першої інстанції, на який в подальшому і посилався суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення, вбачається, що існує технічна можливість виділу в самостійну одиницю 286/1000 частину житлового будинку, надвірних будівель і споруд по АДРЕСА_1 , які знаходяться у фактичному користуванні та володінні ОСОБА_1 .. Виконана реконструкція в прибудові літ. «а12» відповідає вимогам державних будівельних норм у галузі будівництва та протипожежним нормам і може бути використана згідно з функціональним призначенням (т. 1 а.с. 196-208).

Однак, у примітці Висновку зазначено, що в приміщенні житлового будинку літ. «А» виконано перепланування, а в прибудові «а12» самочинно здійснено реконструкцію, дозвільна документація на виконання будівельних робіт відсутня, отже виконана реконструкція в прибудові «а12» є самочинною (т.1 а.с. 200-200 зворот).

З огляду на це апеляційний суд зазначає, що висновок експерта № 100/19 від 28.01.2020 року містить неузгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, що в свою чергу свідчить про суперечливість та невідповідність результатів, викладених у висновку експерта, до проведеного дослідження, а тому не може бути визнаний достовірним в порядку ст. 79 ЦПК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем не усунено недоліки, на які посилались у своїх рішеннях суди апеляційної та касаційної інстанції в цивільній справі №521/5318/13-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2016 року у цивільній справі № 521/5318/13-ц зазначено, що спірний житловий будинок є самочинно реконструйованим нерухомим майном, яке не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами ст.ст. 364, 367 ЦК України (т. 1 а.с. 33).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Тобто, для визнання права власності на самочинне будівництво на земельній ділянці ?яка не належить на праві власності особі, що вчинила таке самочинне будівництво, необхідна згода власника такої земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, у Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня будь-яка інформація стосовно прийнятих рішень Одеської міської ради про надання у власність або оренду земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а також відсутня інформація щодо документів, які підтверджують право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою (т. 1, а.с. 58-59).

Оскільки позивач не надавав відповідачеві дозволу на будівництво даного нерухомого майна, а також враховуючи, що відповідачем не спростовано факту самочинної прибудови до спірного житлового будинку, то апеляційний суд доходить до висновку про порушення прав позивача, а також про неможливість визнання права власності на самочинне будівництво за відповідачем.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно співвласниками житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 є:

- будинок 105/4 ОСОБА_1 , розмір частки 1/1;

- будинок 105/7 ОСОБА_3 , розмір частки 1/1;

- будинок 105/6 ОСОБА_4 , розмір частки 1/1;

- будинок 105/3 ОСОБА_2 , розмір частки 1/2 (т. 1 а.с. 155-158).

Тобто, враховуючи, що ОСОБА_2 на праві власності належить лише 1/2 частки будинку 105/3 ,а відомості про особу, який є співвласником іншої 1/2 частини, а отже і співвласником спірного житлового будинку АДРЕСА_2 , в матеріалах відсутні, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі визначено суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, зокрема не залучено всіх співвласників спірного домоволодіння, а з огляду на положення ст. 51 ЦПК України апеляційний суд таких повноважень не має.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі, визнання права власності, постановляючи в цій частині нове рішення, яким відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2020 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки в натурі, визнання права власності, - скасувати, в скасованій частині постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог.

В іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 30 липня 2021 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

15.07.2021 року м. Одеса