Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Виниченко Л.М.,

при секретарях Сіренко Д.В., Ганжа Д.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 , яка діє в своїх та в інтересах малолітнього позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Яценюк Л.П.,

представника третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» - Мацієвської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 755/15066/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права користування квартирою,-

установив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у якому за уточненими вимогами просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її з чоловіком ОСОБА_4 з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_4 та визнати право постійного користування її та малолітнього ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 .

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона була зареєстрована за іншою адресою, проте фактично із січня 2008 року по теперішній час зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно та безперешкодно проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . У цій квартирі також проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її цивільний чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з яким вона мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Квартира є комунальною, двокімнатною, площею 26,3 кв.м., надана на вселення згідно ордеру № 9502 від 29.11.1986 р. на сім`ю із двох осіб: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - матір ОСОБА_4 . 13.04.1995 р. ОСОБА_4 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї за згодою його матері ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що вона зі своїм сином ОСОБА_2 , який народився у м. Києві в пологовому будинку № 6, запис про батька дитини був зроблений за її заявою, були взяті на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_2 , де дитина постійно та безперешкодно проживає із дня народження. Після смерті її чоловіка ОСОБА_4 вона разом із малолітнім сином ОСОБА_8 залишилися проживати у вказаній квартирі, як дружина за цивільним шлюбом із чоловіком ОСОБА_4 . В іншому зареєстрованому шлюбі вона та ОСОБА_4 не перебували.

Позивач стверджує, що з ОСОБА_4 вони вели спільно господарство, несли спільні витрати на оплату комунальних та інших послуг, на придбання речей спільного користування. Не було заперечень та перешкод з боку будь яких осіб щодо проживання її з сином у зазначеній квартирі. Вона піклувалась про здоров`я її цивільного чоловіка, а після його смерті забезпечила поховання. За час спільного проживання ОСОБА_4 здійснював піклування щодо малолітнього ОСОБА_2 , купував йому речі, зокрема персональний комп`ютер тощо. На даний час у квартирі ніхто не зареєстрований. Після смерті її цивільного чоловіка вона особисто сплачує комунальні та інші послуги.

Позивач вказує, що факт спільного проживання встановлюється з метою отримання права користування вищевказаною квартирою її та її сином ОСОБА_10 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її цивільного чоловіка ОСОБА_4 . У неї виникли перешкоди реєстрації місця постійного проживання її з дитиною у спірній квартирі.

З посиланням на норми ст. ст. 5, 315 ЦПК України, ст. 65 ЖК України позивач просить задовольнити позов (т. 1 а.с. 25-30, 125).

Ухвалою суду від 09.10.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 50, 51).

19.11.2019 року до суду від представника Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки виходячи з норм чинного законодавства, зокрема ст. 3 СК України, ст. ст. 58, 64 ЖК УРСР, надані позивачем докази не можуть свідчити про постійне проживання позивача з дитиною в спірній квартирі, проживання з померлим ОСОБА_4 однією сім`єю та виконання обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення. Ордер від 29.11.1986 р. обмінний на квартиру АДРЕСА_1 видавався на сім`ю з двох осіб ОСОБА_5 ОСОБА_4 мав реєстрацію у квартирі з 13.04.1995 р. Станом на 20.09.2019 р. за вказаною адресою ніхто не зареєстрований. ОСОБА_1 та її малолітній син мають статус внутрішньо переміщених осіб з 2014 року, що свідчить про те, що вони постійно не могли та не проживали за спірною адресою. Місце проживання позивача та ОСОБА_2 зареєстровано в АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 64-66).

26.11.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказує, що не погоджується з доводами Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, просить відмовити у їх задоволенні, зазначає, що у спірній квартирі вона проживала, як особа без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 однією сім`єю, з яким вели спільне господарство до дня його смерті, мали усталені відносини притаманні чоловіку та дружині. Вона не являється власником чи співвласником квартири за місцем своєї реєстрації в м. Антрацит Луганської області, яка розташована на не підконтрольній території, де вона зі своїм малолітнім сином фактично не проживала та не проживає. У знятті з реєстрації місця проживання її та її сина в квартирі АДРЕСА_4 було відмовлено. Вона з дитиною фактично проживає з січня 2008 року по теперішній час безперешкодно у спірній квартирі, ніхто до неї не пред`являв будь яких претензій та вимог про виселення (т. 1 а.с. 69, 70).

Ухвалою суду від 20.01.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про витребування доказів (т. 1 а.с. 186, 187).

Ухвалою суду від 20.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про виклик свідків та задоволено клопотання представника третьої особи на стороні відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Мацієвської О.П. про виклик свідка (т. 1 а.с. 215, 216).

Ухвалою суду від 20.02.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 211, 212).

Ухвалою суду від 15.10.2020 року поновлено представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 строк для подання клопотання про витребування доказів, клопотання про витребування доказів задоволено, витребувано від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору (т. 2 а.с. 47-49).

04.03.2021 року до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів третьою особою Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано Висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування квартирою від 25.02.2021 року (т. 2 а.с. 87-89).

16.03.2021 року представником позивача ОСОБА_3 суду подані заперечення на висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з посиланням на те, що висновок прийнято з порушенням ч. 5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об`єктивного розгляду, без урахування всіх обставин, без дослідження умов проживання та житлово-побутових умов і складення відповідних актів, висновок є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини (т. 2 а.с. 98, 99).

16.03.2021 р. позивачем ОСОБА_1 суду подана заява з проханням не враховувати при ухваленні рішення висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, зазначено, що на засідання комісії позивача не запрошували, тому остання була позбавлена можливості надати пояснення (т. 2 а.с. 100, 101).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка діє в своїх та в інтересах малолітнього позивача ОСОБА_2 , та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач ОСОБА_1 додатково пояснила, що вона зареєстрована у м. Антрациті у своєї матері на окупованій території, куди переїхати жити з дитиною не може, на праві власності ніякого житла вона не має.

Представник відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. в судовому засіданні просила відмовити в позові з посиланням на його недоведеність і безпідставність, надала пояснення, викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Мацієвська О.П. заперечувала проти позову, підтримала пояснення представника відповідача, пояснила, що факт постійного проживання позивачів у спірній квартирі не доведено, за життя ОСОБА_4 не звертався із заявами щодо нарахування житлово-комунальних послуг на позивача з дитиною по спірній квартирі у разі їхнього постійного там проживання, після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_1 проводить оплату житлово-комунальних послуг не в повному обсязі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, суду подана заяву з проханням розглянути справу без присутності представника Служби та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини ( т. 2 а.с. 87).

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , яка також є законним представником малолітнього позивача ОСОБА_2 , пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача та представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Ордер № 9502 обмінний від 29.11.1986 року на право вселення у двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 площею 26,3 кв.м. був виданий Управлінням по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_5 складом сім`ї з двох осіб: останнього та дружини ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 15, 40).

Згідно свідоцтв про смерть, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 94 зв.), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1 а.с. 94).

Відповідно свідоцтва про народження та копії паспорта, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його матір`ю була ОСОБА_11 , зареєстрований ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 був з 13.04.1995 року (т. 1 а.с. 33, 33 зв., 45).

Згідно довідки ЖРЕО № 413 від 27.08.2008 р. № 1128, ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована в період часу з 21.10.1980 року по 02.03.2006 року, знята з реєстрації у зв`язку зі смертю (т. 1 а.с. 95).

Судом безспірно встановлено, що ОСОБА_4 був зареєстрований у спірній квартирі за життя його матері.

Відповідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 48).

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 8478620 від 20.09.2019, станом на 20.09.2019 зареєстровані особи у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 - відсутні (т. 1 а.с. 46).

Позивач ОСОБА_1 просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті останнього та визнати за позивачами право постійного користування квартирою АДРЕСА_1 .

Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Відповідно частини 1ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За загальним правилом, встановлення фактів, що мають юридичне значення, в цивільному судочинстві відбувається в порядку окремого провадження. Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Разом з тим, за наявності спору про право, який випливає зі встановленого факту, такі справи розглядаються в порядку позовного провадження, що визначено постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. При цьому правила проживання таких осіб у фактичних шлюбних відносинах поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Допитана судом свідок зі сторони позивачів ОСОБА_12 засвідчила, що позивач є її сусідкою, яка проживала з ОСОБА_4 . У 2008 р. ОСОБА_13 сказав їй (свідку), що житиме з дівчиною ОСОБА_1 , почали вони разом проживати з початку 2008 року. Коли позивач була вагітна ОСОБА_8 знав, що дитина не від нього, проте сказав, що буде його дитина, назвав хлопчика ОСОБА_15 , був йому за батька, всім забезпечував із самого народження, любив ОСОБА_15 , доглядав за ним та виховував дитину, водив у садок, в школу, годував, розбив з дитиною уроки. Позивач з ОСОБА_4 спільно купували диван, хлібопічку, ноутбук, пральну машину, кавоварку, спільно вели домашнє господарство, на кухні готували по черзі. ОСОБА_13 мав будівельну фірму, коли захворів, то говорив, що матеріально тяжко, стан здоров`я його погіршився за три роки до смерті, не міг ходити. Позивача ОСОБА_13 взяв жити як дружину та відносився, як до своєї жінки. ОСОБА_16 з позивачем жили у більшій кімнаті, ОСОБА_15 відселили у меншу кімнату. ОСОБА_16 робив ОСОБА_1 пропозицію вийти за нього заміж та усиновити дитину, на що позивач говорила, що подумає. Позивач жила з ОСОБА_16 , як член сім`ї, вони мали спільний бюджет. Похованням ОСОБА_16 займалась позивач.

Свідок ОСОБА_18 зі сторони позивачів засвідчив, що його квартира поруч з квартирою позивача. ОСОБА_19 спочатку там мешкав декілька років після смерті своєї матері один, потім сказав, що проживатиме з дівчиною, тоді познайомив його з позивачем. Коли позивач народжувала, ОСОБА_8 їздив до неї у пологовий будинок, купував продукти та все необхідне, давав на операцію гроші. Після народження ОСОБА_15 няньчив дитину, потім водив у садочок, у школу, вважав дитину своїм сином. Працював ОСОБА_19 вдома, забезпечував свою сім`ю, приносив продукти. Позивач ОСОБА_1 стала працювати після декрету, ходила на роботу, а з дитиною вдома займався ОСОБА_16 . Він (свідок) часто був вдома у позивача. ОСОБА_19 відносився до ОСОБА_1 як до своєї дружини, у них було все спільне, жили як чоловік та жінка. Коли ОСОБА_16 захворів, то говорив, йому, що хоче прописати у квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і заробити гроші, щоб приватизувати квартиру. В 90-х роках ОСОБА_19 потрапив в аварію, після чого дуже захворів, ходив з ковінькою, тоді займався по господарству домашніми справами, готував їсти на свою сім`ю. Витрачали гроші ОСОБА_16 та позивач разом, працювали вони обидва або по черзі. Жили ОСОБА_16 з ОСОБА_1 у великій кімнаті, меншу виділили ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_25 зі сторони позивачів засвідчила, що з літа 2010 року вона знайома з позивачем, з дітьми разом гуляли на майданчику біля своїх будинків, потім дружили сім`ями. Тоді позивач жила зі своїм громадянським чоловіком ОСОБА_4 на 11 поверсі у квартирі АДРЕСА_1 . Вели вони спільний побут, стосунки між ними були хороші, теплі, великі покупки разом купували. Під час декрету ОСОБА_13 повністю забезпечував позивача. Харчувались вони спільно, готували разом або по черзі, жили як одна сім`я. Коли ОСОБА_1 була на роботі ОСОБА_16 повністю займався дитиною, допомагав готувати уроки, вчив працювати за комп`ютером. ОСОБА_13 дуже любив позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , оберігав їх, турбувався за ними, організував їм поїздку на море. При зустрічах ОСОБА_13 говорив, що хоче зареєструвати шлюб з ОСОБА_1 . До трьох років після народження дитини ОСОБА_15 позивач не працювала, в той час активно працював ОСОБА_4 подальшому позивач працювала на базарі.

Свідок ОСОБА_26 зі сторони позивачів повідомила, що знає позивача ОСОБА_27 з 2010 року, мають дітей одного віку, зустрічались, дружили сім`ями, спільно проводили свята. Позивач з ОСОБА_28 жили як сім`я. Коли ОСОБА_15 пішов в садочок, позивач вийшла на роботу, до цього всі їхні потреби задовольняв ОСОБА_19 . Харчувались вони разом. Позивач жила, як дружина ОСОБА_8 , спільно виховували дитину. Вони міняли у квартирі вікно на євро для утеплення житла, всі покупки обговорювали спільно. ОСОБА_8 пропонував ОСОБА_1 зареєструвати шлюб, хотів, щоб вони завжди жили з ним.

Свідок ОСОБА_26 зі сторони позивачів засвідчив, що років 8 вони товаришують з позивачем ОСОБА_29 , яка жила з ОСОБА_30 , разом зустрічались на святах, діти у них ровесники. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 жили як одна сім`я, вели спільне господарство, часто їх бачив у магазині де вони купували продукти, допомагав їм заносити у квартиру дитячий диван який купив ОСОБА_31 . Він бачив, що позивач та ОСОБА_16 мають спільний бюджет, ОСОБА_8 говорив, що вони збирають гроші на відпочинок на море. В ОСОБА_8 були хворі ноги. Коли ОСОБА_2 був малий, то позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_8 та дитина всі жили в залі, а коли ОСОБА_2 підріс, то став жити у меншій кімнаті. Його син та ОСОБА_15 друзі. Він думав, що ОСОБА_8 є чоловіком ОСОБА_1 та рідним батьком ОСОБА_15 , так він його виховував, видив в школу, на гуртки. Позивач у ОСОБА_8 жила на правах дружини. У бесіді з ОСОБА_4 останній казав, що хоче сім`ю та узаконити з позивачем відносини, мав намір усиновити ОСОБА_15 .

Суд приймає покази вказаних свідків зі сторони позивачів щодо спільного проживання однією сім`єю позивача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , оскільки вони підтверджуються нижче вказаними письмовими доказами. При цьому також враховує наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є матір`ю малолітнього позивача ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 (т. 1 а.с. 31, 35). Запис про народження дитини позивачем зареєстровано на підставі частини першої ст. 135 СК України (копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - т. 1 а.с. 77).

Відповідно довідки від 06.02.2020 № 9 та довідки для дільничного педіатра або сімейного лікаря від 08.10.2008 р., виданої позивачу ОСОБА_1 , дитина - хлопчик народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в пологовому будинку № 6 м. Києва (т. 1 а.с. 34, т. 2 а.с. 30).

Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 670 від 18.08.2017 № 88, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував ДНЗ № 670 Дніпровського району м. Києва з 19.01.2012 року по 29.05.2015 р. (т. 1 а.с. 36).

Відповідно довідки Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 180 м. Києва від 17.08.2017 р. № 260, ОСОБА_2 з 01.09.2015 року був зарахований до 1-А класу СЗШ № 180 м. Києва, в даний час ОСОБА_15 є учнем 3-А класу (т. 1 а.с. 37).

Згідно характеристики виданої Середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 180 м. Києва від 04.02.2020, ОСОБА_2 безперервно навчається в СЗШ № 180 з 01.09.2015 року до теперішнього часу, проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 31).

Позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , тобто на тимчасово непідконтрольній території. За повідомленням ОСОБА_1 , вказана адреса є місцем проживання її матері ОСОБА_33 та належить на праві власності останній, на підтвердження чого надана копія домової книги (т. 1 а.с. 81 - 84).

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 особисто, а також її представник ОСОБА_34 подавали до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації заяви від 04.03.2019 року, від 06.03.2019 року, від 20.09.2019 року, від 07.10.2019 року, від 21.10.2019 року про зняття з реєстрації місця проживання позивачів у м. Антрацит та про їх реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 93-118), у задоволенні цих заяв було відмовлено.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були прийняті на облік, як внутрішньо перемішені особи, що підтверджується відповідними довідками від 24.11.2014 року, у яких зазначене місце їх фактичного проживання/перебування: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 32, 38).

Свідок ОСОБА_35 зі сторони відповідача засвідчила, що працює в Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації куди позивач ОСОБА_1 24.11.2014 р. подала заяву про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи. Після отримання з Дніпровської РДА інформації про те, що за повідомленням позивача вона в м. Києві проживає з 2008 року, управлінням було скасовано довідку про внутрішнє переміщення особи, як таку, що була видана позивачу за недостовірними відомостями, оскільки такі довідки видаються після дати переміщення з 07.04.2014 року. Тому незаконно отримані позивачем кошти щомісячної допомоги та на оплату житлово-комунальних послуг виставлені для їх повернення позивачем, як безпідставно виплачені. За час перебування позивача на обліку співробітниками УПСЗН кожні півроку складалися акти перевірки фактичного місця проживання особи, у яких інформація записана зі слів заявника. У таких актах позивач вказувала що проживає на умовах оренди з 2014 року. Ще 08.08.2016 р., 07.02.2017 р., 09.08.2017 р. та в подальшому складалися акти для виплати позивачу державної соціальної допомоги одинокій матері, у яких також зазначено, що позивач кімнату орендує у знайомих, винаймає житло.

За повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2019 № 37/09-16510, ОСОБА_1 звернулась до Управління 24.11.2014 року із заявою про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи разом з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що була видана первинна така довідка від 24.11.2014 на підставі реєстрації місця проживання в паспорті громадянина України та вказаної особисто ОСОБА_1 дати переміщення - 24.09.2014 року (т. 1 а.с. 129-132).

Під час виплат позивачам щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, співробітником Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації були складені Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.08.2016 р., 07.02.2017 р., від 09.08.2017 р., від 05.02.2019 р., від 30.07.2019 р, від 08.08.2018 р. за адресою: АДРЕСА_2 , за змістом яких позивач ОСОБА_1 надавала інформацію про те, що орендує кімнату у вказаній квартирі та проживає за усною домовленістю (т. 1 а.с. 194-200).

Позивач ОСОБА_1 визнала факт надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації неправдивих відомостей про те, що з місця своєї реєстрації прибула до м. Києва в 2014 році та що проживає у спірній квартирі на умовах найму, при цьому пояснила, що таку інформацію надала з метою отримання додаткової матеріальної допомоги, яку її сім`я потребувала, натомість, фактично вона мешкала у квартирі однією сім`єю з ОСОБА_28 з 2008 року.

Суд враховує зазначені пояснення позивача ОСОБА_1 , оскільки вони підтверджуються вищевказаними показами свідків зі сторони позивача та письмовими доказами, про те, що малолітній позивач ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у м. Києві, також у м. Києві з 19.01.2012 року по 29.05.2015 р. ОСОБА_2 відвідував дитячий садок, у зв`язку з чим не приймає до уваги відомості викладені в актах обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, до того ж, за повідомленням свідка ОСОБА_35 УПСЗН було скасовано довідки про внутрішнє переміщення особи щодо позивачів, як такі що були видані їм за недостовірними відомостями, виплата допомоги припинена, а безпідставно отримані кошти ОСОБА_1 зобов`язана повернути.

Судом не встановлено обставин перебування позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спірний період в зареєстрованому шлюбі.

За наданих стороною позивача доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_37 з 2008 року по 13.08.2017 року - день смерті останнього, оскільки вони вели спільний побут та господарство, мали взаємні права і обов`язки, спільний бюджет, спільно забезпечували та виховували малолітнього ОСОБА_2 .

При цьому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню частково, а саме за період з 01.02.2008 року по 13.08.2017 року, оскільки достовірно таке проживання відповідно позовних вимог з дати 01.01.2008 року суду не доведено.

За нормою ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й іншихосіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Отже, позивач ОСОБА_1 вселись у квартиру АДРЕСА_1 на початку 2008 року, а малолітній позивач ОСОБА_2 - з дати його народження за згоди мешканця квартири ОСОБА_4 , з яким проживали однією сім`єю.

Проживання позивачів у спірній квартирі обумовлено їх правом користування жилим приміщенням у правовому статусі члена сім`ї наймача.

До того ж, така згода надавалась ОСОБА_4 письмово 10.10.2008 року, яка викладена у повідомленні, де підпис ОСОБА_4 засвідчений 10.10.2008 р. співзасновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКонтинентБуд» ОСОБА_38, в якому ОСОБА_4 зазначає, що приймає зобов`язання та надає згоду на проживання у квартирі АДРЕСА_1 та користування вказаною квартирою безстроково постійно і безкоштовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , як члену його сім`ї з січня 2008 року та в подальшому пожиттєво; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 10.10.2008 року та в подальшому пожиттєво (т. 2 а.с. 133).

Відповідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування квартирою (протокол засідання комісії № 3 від 10.02.2021), орган опіки та піклування вважає, що правові підстави для проживання ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі АДРЕСА_1 відсутні. У висновку зазначено, що ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 , 2008 р.н., зареєстровані в АДРЕСА_3 ; з 2014 року перебували на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва як внутрішньо перемішені особи. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з 2016 року по 2019 рік зазначено, що ОСОБА_1 орендує кімнату в квартирі АДРЕСА_1 за усною домовленістю. Останній хто був зареєстрований у квартирі це ОСОБА_4 , 1963 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дитини ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явилася (т. 2 а.с. 88, 89).

Суд критично відноситься до вищевказаного висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки він складений без заслуховування пояснень матері дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , яка повідомила суду, що її жодним чином не запрошували та засідання комісії, також обстеження умов проживання дитини не проводилось, висновок є необґрунтований та суперечить інтересам дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

За викладених обставин, суд вважає, що позивачі набули права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Існування заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується рахунком-попередженням і довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку (т. 1 а.с. 139-141) та реєстрація позивачів у м. Антрацит, Луганської області, не є підставами для відмови в позові, оскільки позивачами доведено підстави вселення та проживання у спірній квартирі за згодою наймача квартири, також судом не встановлено наявність у позивачів на праві власності іншого житла.

При вирішенні спору суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.96 № 9, відповідно яких наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування житловим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

За наведених обставин позов підлягає задоволенню частково, оскільки знайшов своє підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 1 536 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 3 СК України, ст. ст. 1, 64, 65 ЖК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р. № 9, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 178, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права користування квартирою задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 01 лютого 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 - день смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, місце знаходження: 02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, ідентифікаційний .

Третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», місце знаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ідентифікаційний .

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, місце знаходження: 02094, м. Київ, вул. Краківська, 20, ідентифікаційний 7.

Повне судове рішення складено 06.08.2021 року.

Суддя