Справа № 589/4134/19
Провадження № 2/589/64/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Лєвші С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені,-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2019 року позивач Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі АТ «УКРСИББАНК») звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №0 від 20 жовтня 2017 року (далі - Договір-1) про надання споживчого кредиту у розмір 69585 гривень 15 копійок.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області постановленою 13 квітня 2020 року залучено до участі у цивільній справі №589/4134/19 провадження №2/589/375/20 за позовом АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, в якості правонаступника позивача АТ «УКРСИББАНК» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал").

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК», яке в подальшому змінило найменування на АТ «УКРСИББАНК», та ОСОБА_1 укладено Договір-1 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримала кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 49549, 55 грн, з яких: 49500,00 грн на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, 49,55 грн - на оплату страхового платежу відповідно до договору добровільного страхування.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором-1 виконав, що підтверджується меморіальними ордерами. Відповідач свої зобов`язання за Договором-1 належним чином не виконала, тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти, комісії, у зв`язку з чим станом на 17.09.2019 має заборгованість перед позивачем в розмірі 69585,15 грн, з яких: 33104,24 грн - заборгованість за кредитом, 13837,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)), 6881,84 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором-1 термін (згідно ст. 625 ЦК України), 9635,11 грн - заборгованість по комісії, 2944,07 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2126,14 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 1055,92 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

АТ "УКРСИББАНК" було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення Договору-1 та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, у разі не погашення простроченої заборгованості, однак, відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила у повному обсязі.

Таким чином, заборгованість за Договором-1 відповідачем не погашена.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 15 січня 2020 року до суду надала відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю.

Так, відповідач не визнає:

факт підписання нею Договору № від 20.10.2018 року;

вчинення банком дії з видачі відповідачу кредитних грошових коштів, згідно Договору № від 20.10.2018 року;

виконання відповідачем зобов`язань перед банком за умовами Договору № від 20.10.2018 року;

наявність зобов`язань позичальника перед банком, їх розмір, а також правильність розрахунку зобов`язань, що наданий банком до суду (спираючись на умови Договору);

продовження існування договірних відносин між позичальником та банком на умовах договору про надання кредиту № від 20.10.2018 року, починаючи з 29 квітня 2019 року (з 32 дня отримання позичальником вимоги від 25.03.2019 року №21-1-01/285 від банку про дострокове погашення кредиту), оскільки банк продовжив нарахування процентів, комісії та пені, згідно його розрахунку заборгованості, що наданий суду.

Також, відповідач зазначає, що як наслідок, ключовим допустимим доказом фактичної видачі позичальнику споживчого кредиту є первинний бухгалтерський документ, що засвідчує факт надання банком грошових коштів (кредиту) позичальнику.

Частиною 2 ст.78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надав допустимих доказів (первинних бухгалтерських документів) отримання позичальником кредитних коштів від АТ "УКРСИББАНК", причини ненадання таких доказів позивач суду не повідомив.

Тому, через невиконання АТ "УКРСИББАНК" своїх процесуальних обов`язків або нездійсненні процесуальних прав для нього повинні настати небажані для нього правові наслідки, розгляд справи має бути проведений на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, позивачем не надано доказів (зведені облікові бухгалтерські документи), що підтверджують наявність заборгованості позичальника перед позивачем, оскільки розрахунок заборгованості не підтверджує наявність заборгованості (бо не є бухгалтерським документом).

Відповідач не визнає також факту погашення кредиту, позивач не надає до суду допустимих письмових доказів (платіжних документів), які свідчать, що позичальник добровільно, самостійно погашав кредит (сплачував кошти).

Стосовно доведеності позивачем в межах даної справи обставини видачі кредиту позичальнику, відповідач також зауважує, що виписка руху коштів за картковим рахунком позичальника не є первинним бухгалтерським документом (яким є меморіальний ордер), створена банком самостійно без участі позичальника, невідомо, які первинні бухгалтерські документи стали підставою для її складання, є неправдивою, позичальником не визнається, позичальником не підписана.

Також вона є оригіналом документу, бо не містить напису «згідно оригіналу», проте виписка підписана представником АТ "УКРСИББАНК" (не уповноваженою особою), як наслідок вона є нікчемною.

Крім того, відповідачем у відзиві було викладено прохання, а саме:

витребувати у позивача оригінали письмових, електронних доказів (які додані до позову), згідно із ч. 6 ст. 95, ч. 5 ст. 100 ЦПК України;

призначити експертизу підписів, що містяться в оригіналах доказів (копії яких додані банком до позову), які банк стверджує, що підписані відповідачем. (а.с.45-49)

28 вересня 2020 року на адресу відповідача ОСОБА_1 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області надісланий лист з роз`ясненням її процесуальних прав та порядком подання відповідних клопотань, зокрема про витребування доказів та призначення експертизи. (а.с.107) Лист відповідачем ОСОБА_1 отриманий 02 жовтня 2020 року (а.с.109), але станом на 12 березня 2021 року вищевказаний лист залишений відповідачем ОСОБА_1 без відповідного реагування.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, 20 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК», яке в подальшому змінило найменування на АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» надав відповідачу кредит для особистих потреб на суму 49549,55 грн, а саме: 49500, 00 грн на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника та 49,55 грн на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування, укладеного 20.10.2017 з ПрАТ «СК «КАРДІФ», а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору-1 та Правил. (а.с.20-24)

Сторони погодили, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка, що викладений у Додатку №1 до Договору-1, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 20.10.2019 (п. 3.5 Договору-1).

Відповідно до п. 3.6, п. 3.7 Договору-1, розмір ануїтетного платежу становить 4029,00 грн, розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятись від розміру попередніх платежів. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 20 числа (включно) кожного місяця.

Сторони погодили, що процентна ставка за Договором-1 встановлюється в розмірі 73% річних (п. 3.8 Договору-1).

Відповідно до п. 3.9 Договору-1, за користування кредитними коштами понад встановлений Договором-1 термін, встановлюється процентна ставка у розмірі 80 % річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором-1, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі-1, і нараховується до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідно до п. 3.11 Договору-1 позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та Додатку № 1 до Договору-1, який є його невід`ємною частиною.

Також 20.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК», та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування позичальника (договір приєднання), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю страхувальника, та за яким загальний страховий платіж визначено у розмірі 49,55 грн, що підтверджується копією заяви-приєднання (акцепту) №05/40/02/1000/1108194 від 20.10.2017, підписаної Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 (а.с.24)

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором-1 виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі, визначеній цим договором, що підтверджується Меморіальними ордерами №/ від 20.10.2017 та №4 від 20.10.2017. (а.с. 98)

Проте відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором-1 належним чином, згідно із довідками-розрахунками заборгованості за Договором-1 станом на 17.09.2019 позивачем нараховано борг за цим договором наступним чином: 33104,24 грн - заборгованість за кредитом, 13837,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України), 6881,84 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін (згідно ст. 625 ЦК України), 9635,11 грн - заборгованість по комісії, 2944,07 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2126,14 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 1055,92 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. (а.с. 28-31)

У зв`язку із невиконанням умов Договору-1 29 липня 2019 року на адресу відповідача АТ "УКРСИББАНК" направлено вимогу про усунення порушень умов цього договору, згідно із якою АТ "УКРСИББАНК" вимагало погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення, у розмірі: 22665,02 грн прострочена кредитна заборгованість, 18581,47 грн прострочена заборгованість по відсотках, 8592,32 грн прострочена заборгованість по комісіях, у випадку не усунення порушень АТ "УКРСИББАНК" вимагало сплатити заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплати нарахованих процентів, що разом становить 60278,03 грн. Водночас зазначено, що заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі і суми нарахованих процентів, пені, підлягає уточненню на дату фактичного повернення коштів. (а.с. 26, 27)

Відповідно до Статуту АТ "УКРСИББАНК" від 17 жовтня 2018 року, погодженого Національним банком України 20 листопада 2018 року, АТ "УКРСИББАНК" є правонаступником комерційного інноваційного банку "Харківінкомбанк" зареєстрованого 04 травня 1990 року Зборами Засновників, зареєстрованого Держбанком СРСР 18 червня 1990 року і перереєстрованого у Національному банку України 28 жовтня 1991 року. Згідно з рішенням Установчої конференції 21 жовтня 1991 року комерційний інноваційний банк "Харківінкомбанк" перереєстровано у закрите акціонерне товариство. Згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 18 червня 1992 року було змінено найменування банку на Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк". Рішенням Загальних зборів акціонерів 25 серпня 1993 року змінено організаційну форму банку на відкрите акціонерне товариство. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", яке виступало правонаступником по всіх правах та зобов`язаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк". У зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог закону України "Про акціонерні товариства" Загальними Зборами Акціонерів Банку 17 жовтня 2018 року було прийнято рішення про зміну типу товариства із публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК". АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК". (а.с. 6-10)

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обо`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Так, АТ «УКРИСИББАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак, позивач, пред`являючи вимоги про сплату кредиту, просить, у тому числі, крім суми, яку фактично отримав в борг позичальник та зобов`язався повернути згідно Договору-1, стягнути з відповідача й інші самостійно розраховані ним суми, зокрема суму комісії та пені, а саме: заборгованість по комісії, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилається на Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників Публічного акціонерного товариства «УКРИСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті банку www.mу.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» №105, 09.06.2017 (із змінами і доповненнями). (а.с.12-19) При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами ознайомилась і погодилась відповідач шляхом проставлення підпису в Договорі про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 20.10.2017. Крім того, інформаційне повідомлення в газеті «Урядовий кур`єр» від 09.06.2017 №105 з опублікованими в ньому Правилами не може бути належним доказом досягнення згоди сторін саме за вказаними в них умовами щодо стягнення пені та інших не передбачених Договором-1 сум, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування та не містить підпису відповідача на час укладення Договору-1.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК», відсутність у Договорі-1 домовленості сторін про розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем Договору-1, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок розрахунку пені за укладеним Договором-1 та інший порядок зарахування сплачених на виконання Договору-1 сум.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), а також висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 20.05.2020 у справі №128/1659/17.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні Договору-1 з відповідачем, позивачем було належним чином повідомлено відповідача про умови кредитування в частині розміру пені та узгодження з нею саме тих умов, які вважає узгодженими банк. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення пені, оскільки в Договорі-1 сторони розмір пені не узгодили, а в ній міститься лише посилання на Правила (договірні умови) споживчого кредитування позичальників Публічного акціонерного товариства «УКРИСИББАНК». Таким чином, позивачем не доведено підстав для стягнення з відповідача пені в загальній сумі 6126,13 грн, з яких: 2944,07 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, 2126,14 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, 1055,92 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії.

Також, заявляючи вимоги про стягнення суми комісії в розмірі 9635,11 грн, позивач не вказав, за які саме послуги, що надаються позивачеві, сплачується комісія, не обґрунтував розмір нарахованої комісії, а також не надав доказів повідомлення клієнта про нарахування саме вказаної суми комісії. Позивач, встановивши в договорі сплату комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу до 500 грн, зазначив що банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті банк. (а.с.23)

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

У даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні Договору-1 з відповідачем, позивачем було належним чином повідомлено відповідача про умови кредитування в частині визначення конкретного розміру комісії, незалежно від одностороннього волевиявлення позивача.

У зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення з відповідача суми комісії.

В ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення грошових сум, які він зобов`язався повернути за укладеним Договором-1, а саме заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом (згідно із ст. 1048 ЦК України), заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором-1 термін (згідно ст. 625 ЦК України).

З наданої довідки-розрахунку вбачається, що позивачем допущено порушення умов Договору-1, та АТ "УКРСИББАНК" були нараховані до стягнення проценти за користування грошовими коштами понад встановлений Договором-1 термін за період з 20.12.2018 по 23.07.2019 в сумі 6881,84 грн. (а.с. 29)

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Так, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідач не виконує умови укладеного Договору-1 в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, відповідно позивач набув право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, кошти за кредитом відповідач не повернула та порушення умов Договору-1 не усунула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростувала, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 33104,24 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом (згідно ст. 1048 ЦК України) в сумі 13837,83 грн та заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором-1 термін (згідно ст. 625 ЦК України) в сумі 6881,84 грн, що в загальному складає 53823,91 грн.

З урахуванням викладеного, позов ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" слід задовольнити частково та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості в розмірі 53823,91 грн.

Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог.

АТ ««УКРИСИББАНК» сплачено судовий збір в сумі 1921 грн 00 коп. (платіжне доручення № від 17 вересня 2019 року).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі 53823 грн 91 коп., що становить 77,35 відсотка від позовної вимоги - 69585 грн 15 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1485 грн 90 коп., що становить 77,35 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 1921 грн. 00 коп.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 207, ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 623, 625, 629, ч. 1 ст. 633, ч. 1 ст. 634, ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35234236, адреса місцезнаходження юридичної особи - 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смальстоцького, будинок 1, корпус 28) заборгованість за договором №0 від 20 жовтня 2017 року про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку у розмірі 53823 (п`ятдесят три тисячі вісімсот двадцять три) гривні 91 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35234236, місцезнаходження юридичної особи - 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смальстоцького, будинок 1, корпус 28) судовий збір в розмірі 1485 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень 90 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша