Справа №295/9815/21
У х в а л а

про залишення позову без руху

02 серпня 2021 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Стрілецька О.В.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» заборгованість по заробітній платі в сумі 37921,46 грн. та середній заробіток за весь період затримки, починаючи з 26.01.2021 р. по день ухвалення рішення.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В позовній заяви позивач посилається на звільнення від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Частиною 1 статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

В Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказаний правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 522/13736/15 (провадження № 61-25545сво18), Постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 461/1303/19.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір з вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на загальних підставах і надати докази його сплати суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що на день подачі заяви до суду становить 908,00 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що на день подачі вказаної заяви до суду становить 10510,00 грн.).

За правилами ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З огляду на те, що на момент подачі позову неможливо точно встановити ціну позову з вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка заявлена позивачем по день ухвалення судового рішення, суд визначає суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем у мінімальному розмірі, що становить 908,00 грн.

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів УК у м.Житомирі/Богун. р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38035726

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA0006003

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Богунський районний суд м. Житомира (назва суду, де розглядається справа)

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на те, що позивачем подано позов, який не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме не оплачений судовим збором, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк, достатній для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 177, 185, 187України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житлове експлуатаційне підприємство № 1 м. Житомира» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку залишити без руху.

Встановити позивачу для усунення виявлених недоліків строк, що не перевищує 7 (семи) календарних днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Стрілецька