Справа № 446/1035/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Ройко Т.І.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , 1999р.н., РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання, як дружини у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином ОСОБА_5 , трьох років.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 16.06.2020, вона та відповідач, ОСОБА_2 уклали між шлюб. В даному шлюбі народився син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. На даний час позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо 3 місяці і спільного господарства не ведуть, подружні стосунки із чоловіком припинено. Відповідач участі у утриманні дитини не бере, не цікавиться його розвитком, а ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На даний момент вона здійснює доглядом та займається вихованням сина самостійно, відповідно не працює, тому не може одноособово матеріально забезпечити дитину. У зв`язку з тим, що позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не може вийти на роботу та почати працювати, відтак потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку відповідача, тому звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.06.2020 відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено судовий розгляд.

09.07.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вони з дружиною перебувають у шлюбі, однак проживають окремо, проте він неодноразово намагався помиритися, так як немає наміру йти від дружини та хоче зберегти сім`ю. Проживаючи разом, він утримував дружину і двох дітей, так як остання має старшого сина від попереднього шлюбу. При цьому пояснив, що він продовжує допомагати її та синові, однак позивачка це приховує від суду. Вказує на те, що він офіційно не працевлаштований, немає стабільного заробітку, у зв`язку з цим немає матеріальної можливості утримувати дружину, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні, вимоги позову підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, проти позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти позову заперечила, з підстав зазначених у відзиві. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , яке видане 16.06.2020 Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. /а.с. 4/.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 30.06.2020 виконавчим комітетом Ременівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області/а.с. 5/.

Згідно довідки № 181 від 20.05.2021 виданою Жовтанецькою сільською радою Львівської області вбачається, що позивачка ОСОБА_4 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .разом з нею проживає малолітній ОСОБА_5 /а.с.6/.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком - батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналізуючи вище вказані норми закону, слід дійти висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17, провадження № 61-28943св18, які є обов`язковими для врахування всіма судами України.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_4 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, проживає з малолітнім сином ОСОБА_5 , який не досягнув трирічного віку.

Однак, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що чоловік - батько дитини має такий дохід, що може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Натомість відповідачем долучено копію трудової книжки, якою підтверджується його посилання про те, що він офіційно не працевлаштований. Крім цього, посилання позивачки у позовній заяві про те, що відповідач отримує дохід перебуваючи на заробітках за кордоном спростовується долученою копію закордонного паспорта ОСОБА_2 , згідно якого останній перетинав кордон України ще в 2018р., а отже посилання позивачки, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу не підтверджено доказами.

Враховуючи вище наведе, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які слугували б підставою для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_2 має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги позивачу, а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 СК України, для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання позивача ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років.

Відповідно ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові - судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України., суд,

у х в а л и в:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 908 (дев`ятсот вісім гривень) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 09.08.2020.

Суддя Костюк У.І.