Справа № 752/7530/21
Провадження № 2/752/6013/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 серпня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Стороженко С. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд стягувати з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчатися, щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання або до досягнення 23 річного віку в разі продовження навчання.

Позов обґрунтований тим, що 02 листопада 2002 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 1027.

У період шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13 березня 2003 року, що видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

У Голосїївському РВДВС у м. Києві перебуває на виконанні виконавчий лист, виданий на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року у справі 752/14018/19, яким було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн 00 коп. з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, починаючи з 09 липня 2019 року і до досягнення сином повноліття, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 60555920.

До досягнення дитиною повноліття відповідач аліменти належним чином не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість.

На даний час ОСОБА_3 досяг повноліття і продовжує навчання, є студентом 1 курсу денної форми навчання за умовами договору на гуманітарно-педагогічному факультеті Державного університету біоресурсів і природокористування України: освітній ступінь «Бакалавр», спеціальність 061 «Журналістика», галузь знань 06 «Журналістика». Дата початку навчання: 15 вересня 2020 року дата завершення навчання - 30 червня 2024 року, що підтверджується відповідною довідкою із місця навчання. При цьому слід зазначити, що син навчається на платній основі. Загальна вартість освітньої послуги «Бакалавр» за весь термін навчання - 103 480,00 грн. (без урахування рівня інфляції), вартість першого року навчання становить 25 870,00 грн, вартість другого року навчання становить 25 870,00 грн, вартість третього року навчання становить 25 870,00 грн, вартість четвертого року навчання становить 25 870.00 грн,. що підтверджується умовами договору про надання освітніх послуг.

Позивачу складно утримувати повнолітнього сина, та відповідач, в силу вимог закону, повинен також матеріально утримувати сина в період його навчання.

Враховуючи, що повнолітній син навчається на платній основі у вищому навчальному закладі і потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, при цьому він не позбавлений можливості надавати таку допомогу, адже він працездатного віку, фізично здоровий та є фінансово спроможним сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання, а також рівність прав та обов`язків батьків по відношенню до своїх дітей, позивач захищаючи законні права та інтереси сина була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину з відповідача.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 19 вересня 2019 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн 00 коп. з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, починаючи з 09 липня 2019 року і до досягнення сином повноліття.

Згідно довідки № 5039-21 від 11 березня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 1 курсу денної форми навчання за умовами договору на гуманітарно-педагогічному факультеті Державного університету біоресурсів і природокористування України: освітній ступінь «Бакалавр», спеціальність 061 «Журналістика», галузь знань 06 «Журналістика». Дата початку навчання - 15 вересня 2020 року, дата завершення навчання - 30 червня 2024 року.

Позивач зазначила, що відповідач як батько дитини не надає матеріальної допомоги на навчання дитини, витрати за навчання їх спільного сина остання несе самостійно.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Відповідно до частини першої статті 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у статті 183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог частини першої статті 184 СК України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи те, що повнолітній син сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні сина, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, тому може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання на денній формі, суд вважає необхідним, позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до закінчення навчання в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 березня 2021 року на весь період його навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, у спростування зазначеного позивачем суду не надано.

Відповідно до вимог статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 23 березня 2021 року, відповідно аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина у зв`язку з навчанням з цієї дати.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі у розмірі 908 грн, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись статями 182, 184, 198-200 Сімейного кодексу України, статями 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265,274-279,280-284, 430 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчатися, щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23 березня 2021 року і до закінчення ним навчання або до досягнення 23 річного віку в разі продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Суддя І. А. Кахно