Провадження №2-о/523/42/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заява мотивована тим, що 04.03.2020 року ОСОБА_1 та зацікавленими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 .

Однак, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 51562139 від 11 березня 2020 року було відмовлено у реєстрації права власності, у зв`язку з розбіжностями написання прізвища заявниці, а саме у свідоцтві про право власності на житло її прізвище записане як « ОСОБА_4 » через літеру «е», а у паспорті прізвище записане як « ОСОБА_5 » через літеру «є».

Таким чином, в досудовому порядку не має можливості встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 належить їй через невірне написання одної літери мого прізвища при перекладі з російської на українську мову. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав в порядку окремого провадження.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , мені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (бабуся), ОСОБА_8 (дідусь) померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Отже, станом на теперішній час співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

В процесі розгляду справи заявниця ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підтримали подану заяву.

Представник Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради згідно поданої заяви просила справу розглянути у її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вищевказана заява підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 04.03.2020 року ОСОБА_1 та зацікавленими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири АДРЕСА_1 , належної на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 .

Однак, рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 51562139 від 11 березня 2020 року було відмовлено у реєстрації права власності, у зв`язку з розбіжностями написання прізвища заявниці, а саме у свідоцтві про право власності на житло її прізвище записане як « ОСОБА_4 » через літеру «е», а у паспорті прізвище записане як « ОСОБА_5 » через літеру «є».

Таким чином, в досудовому порядку не має можливості встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 належить їй через невірне написання одної літери мого прізвища при перекладі з російської на українську мову. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав в порядку окремого провадження.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , мені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_6 (батько), ОСОБА_7 (бабуся), ОСОБА_8 (дідусь) померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть.

Отже, станом на теперішній час співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верхоного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; вста

при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ППК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ППК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ППК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, суд вважає, що у Свідоцтві про право власності на житло та у Розпорядженні органу приватизації допущена описка, що не позбавляє заявника права власності на квартиру.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 293-294,315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особа: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту що має юридичне значення задовольнити.

2. Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 15 квітня 1999 року № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 виданого УЖКГ виконкому Одеської міської Ради, згідно розпорядження органу приватизації від 15 квітня 1999 року № 141508 на квартиру АДРЕСА_1 .

3. Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 розпорядження органу приватизації від 15 квітня 1999 року № 141508 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання.

Суддя

Повний текст складено та підписано 06.08.2021р.