Справа № 316/2086/21
Провадження № 2-з/316/70/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шишової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар, без повідомлення учасників справи, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Людмила Олександрівна, про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Людмила Олександрівна, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головний державний виконавець Енергодарського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кулбаєва Юлія Габідулівна, Приватний нотаріус Києво-Святошинського виконавчого нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 51456 виданий 24.05.2021 року. приватним нотаріусом Києво-Святошинського виконавчого нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 49794,00 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом, всього 50544,00 грн.

Разом з зазначеною позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Людмила Олександрівна, було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд зупинити стягнення за виконавчим написом № 51456 вчинений 24.05.2021 року. приватним нотаріусом Києво-Святошинського виконавчого нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 49794,00 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом, всього 50544,00 грн. до набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що в серпні 2021 року позивач дізналася про те, що на підставі постанови державного виконавця Кулбаєвої Ю.Г., було відкрито виконавче провадження №66183530 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського виконавчого нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., однак даний напис був вчинений з порушенням законодавства.

Враховуючи, що на підставі ч.1 ст.153 ЦПК України, розгляд заяви про забезпечення позову відбувається без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України).

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, позовну заяву, суд дійшов наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви по цивільній справі №316/1411/21, провадження №2/316/910/21 та заяви про забезпечення позову встановлено, що позивач вважає дії відповідача такими, що порушили права та інтереси позивача. Приватним нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис за відсутності відомостей про безспірність заборгованості боржника перед стягувачем.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в пункті 9 рішення від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 Конституційний Суд України зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Однією з існуючих гарантій ефективного судового захисту слугує запроваджений нормами ЦПК України інститут забезпечення позову, який є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до змісту частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, яке допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов може бути забезпечений шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9, (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009 р.) (далі - Постанова №9) під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Пунктом 10 Постанови №9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи зазначене, а також те, що стороною заявника доведено суду існування реальної загрози ускладнення виконання можливого рішення суду в разі задоволення вимог його позову, проаналізувавши, у тому числі, відповідність виду забезпечення позову про який просить заявник та співмірність заявлених вимог (ч.3 ст.150 ЦПК України), суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову обґрунтована у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.158 ЦПК України, в разі незгоди із заходами забезпечення позову, застосованими судом, суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до положень ст.158 ЦПК України, в разі незгоди із заходами забезпечення позову, застосованими судом, суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вирішуючи питання щодо застосування зустрічного забезпечення (ст.154 ЦПК України), слід зазначити наступне.

Вказаною статтею 154 ЦПК України, зокрема, передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Разом з цим, підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає, оскільки матеріали справи не містять даних, з яких би вбачалось, що застосування заявленого стороною заявника такого заходу забезпечення позову як зупинення стягнення за виконавчим написом, може завдати збитків відповідачу та в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-154, 157, 247, 258-261, 352, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Людмила Олександрівна, про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом № 51456 вчинений 24.05.2021 року. приватним нотаріусом Києво-Святошинського виконавчого нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 49794,00 грн., а також за вчинення виконавчого напису нотаріусом, всього 50544,00 грн. до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №316/2086/21.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Відповідно до положень ч.10 ст.153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

За клопотанням учасника суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим або скасувати заходи забезпечення позову.

Копію ухвали направити учасниками справи.

Суддя: О. М. Бульба