П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Київ

Справа № 753/12461/20

Провадження 22-ц/824/8681/2021

Резолютивна частина постанови оголошена 28 липня 2021

Повний текст постанови складено 29 липня 2021 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи позивач (відповідач за стрічним позовом) ОСОБА_1

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2

треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей. Ц жовтні

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із зустрічним позовом до ОСОБА_1 треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

02 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у справі, в якій позивач просить забезпечити позов, зокрема:

- встановити зустрічі позивача ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2 (другі) та 4 (четверті) вихідні місяця з суботи 10.00 год. до неділі 19.00 год. без присутності відповідачки, зобов`язати відповідача передавати дітей для зустрічі з батьком. Зобов`язати відповідача не чинити дії, направлені на перешкоджання позивачу у спілкуванні та вихованні дітей.

Заяву обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем на даний час існує спір щодо визначення місця проживання дітей, які станом на момент звернення з позовом до суду проживають разом з матір`ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка не дає бачитися, спілкуватися заявнику з дітьми та брати участь у їх вихованні, налаштовує дітей проти батька. Позивач має підстави вважати, що відповідач застосовує до дітей психологічний тиск. Відтак, оскільки позивачу чиняться перешкоди у спілкування з дітьми, в результаті яких можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти, що вплине на результат розгляду справи, позивач просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову наступним шляхом:

- встановлено зустрічі позивача ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2 (другі) та 4 (четверті) вихідні місяця з суботи 10.00 години до неділі 19.00 години без присутності ОСОБА_2 , зобов`язано відповідача передавати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Незвіський Д.Я. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Зокрема зазначає про те, що застосовуючи заходи забезпечення позову у формі встановлення способів участі у вихованні та спілкуванні позивача (батька) з дітьми, судом не з`ясовані обставини справи добросовісного виконання батьком своїх обов`язків, особистої прихильності дітей до батька, стан здоров`я дітей та інші важливі обставини.

Суд на власний розсуд, взявши до уваги лише аргументи сторони позивача, які не підтвердженні жодними належним доказом, вирішив долю дітей у такий поза процесуальний спосіб.

Спір про участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, який повинен вирішуватись судом у формі позовного провадження, суд вирішив у формі забезпечення позову.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд не встановив та не з`ясував обставини побажань та поглядів дітей щодо яких застосовувались забезпечення позову. Суд не з`ясував та не переконався, а чи бажають діти сторін контактувати з батьком такий тривалий час та ночувати разом.

Ані заява сторони позивача про забезпечення позову, ані оскаржувана ухвала суду, не містять відомостей та доказів про те, чи бажають діти контактувати з батьком саме у такий спосіб та перебувати з ним тримав лий визначений судом час.

Крім того, законодавець чітко визначив, що кожний вид забезпечення позову про який просить позивач, повинен бути окремо обґрунтований суду та доведена необхідність його застосування.

Позивач про поданні заяви про забезпечення позову, зловживаючи своїми процесуальними обов`язками та намагаючись ввести суд в оману, не обгрунтував доцільність застосування кожного з видів забезпечення позову.

У своїй заяві, заявник не вказує суду жодної обставини того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання остаточного рішення у справі або утруднить його виконання.

Але це не завадило суду першої інстанції, без належного доказу та достатнього обґрунтування постановити оскаржувану ухвалу.

Суд першої інстанції протиправно не послався на жодний доказ (письмовий чи електронний, на підстав якого він дійшов висновку про обґрунтованість відповідної заяви про забезпечення позову та доцільність застосування таких заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Незвіський Д.Я. підтримали доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його представник адвокат Остафійчук М.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей.

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із зустрічним позовом до ОСОБА_1 треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

02 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у справі, в якій позивач просить забезпечити позов, зокрема:

- встановити зустрічі позивача ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2 (другі) та 4 (четверті) вихідні місяця з суботи 10.00 год. до неділі 19.00 год. без присутності відповідачки, зобов`язати відповідача передавати дітей для зустрічі з батьком. Зобов`язати відповідача не чинити дії, направлені на перешкоджання позивачу у спілкуванні та вихованні дітей.

Заява обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем на даний час існує спір щодо визначення місця проживання дітей, які станом на момент звернення з позовом до суду проживають разом з матір`ю - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка не дає бачитися, спілкуватися заявнику з дітьми та брати участь у їх вихованні, налаштовує дітей проти батька. Позивач має підстави вважати, що відповідач застосовує до дітей психологічний тиск. Відтак, оскільки позивачу чиняться перешкоди у спілкування з дітьми, в результаті яких можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти, що вплине на результат розгляду справи, позивач просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову наступним шляхом:

- встановлено зустрічі позивача ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2 (другі) та 4 (четверті) вихідні місяця з суботи 10.00 години до неділі 19.00 години без присутності ОСОБА_2 , зобов`язано відповідача передавати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, та задовольняючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції враховано вік дітей, ті обставини, що діти з народження та до початку 2020 року перебували у постійному контакті з батьком, який підтримував на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з дітьми.

Також судом взято до уваги, що відстань між фактичним проживанням заявника (м. Київ) та фактичним проживанням дітей сторін (с. Половецьке Житомирської області) складає 183 км., тобто час витрачений на дорогу заявника становить в середньому три години, а тому вважає обґрунтованими доводи заяви про встановлення зустрічей батька з дітьми саме у визначений заявником час та враховано складний характер відносин між сторонами, відсутність між ними діалогу та міжособистісні непорозуміння, такі зустрічі мають відбуватися без присутності матері ОСОБА_2 , оскільки конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей та спричиняти на них негативний вплив.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч. 1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.. 150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У справі, яка переглядається, враховуючи те, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дітей, суд першої інстанції, правильно врахувавши, що зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з його малолітніми дітьми і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їхнім батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дітей від зустрічей з батьком.

Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 04 квітня 2018 року в справі № 344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17) та від 18 листопада 2020 року в справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20).

Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції її норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви представника ОСОБА_2 - Незвіського Д.Я про скасування заходів забезпечення позову ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2021 року, змінено вжиті ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 02 березня 202 року заходи забезпечення позову.

Забезпечено позов шляхом встановлення зустрічі ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 кожної 2 (другої) та 4 (четвертою) суботи з 10.00 годин до 19.00 години та кожної 1 (першої) та 3 (третьої) неділі з 10.00 години до 19.00 години без присутності ОСОБА_2 , зобов`язано передавати дітей для зустрічі з батьком, не чинити дій, направлених на перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дітей.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Незвіським Дмитром Ярославовичем- залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна