КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/6043/20 Головуючий у І інстанції Скрипка О.І.
Провадження №22-ц/824/8817/2021 Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ромаданової Тетяни Вікторівни на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Херсонської обласної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 05 серпня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач жодного разу не виявляв бажання спілкуватись з дитиною, не приймає участь у її вихованні, не бере участі у фізичному та духовному розвитку, не бажає виконувати всі обов`язки, покладені на нього, як батька дитини. На підставі рішення суду з відповідача було стягнуто аліменти на дитину, однак відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини жодного разу не надавав та ухиляється від будь-якого спілкування з сином. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 15 вересня 2015 року відповідача позбавлено батьківських прав, під час розгляду справи відповідачем було подано заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Позивачка вказує на те, що вищевказане судове рішення, яким відповідача позбавлено батьківських прав, винесено на території, яка є окупованою територією України, а тому воно не створює правових підстав, постановлено не у відповідності до законодавства України.

На підставі викладеного в позові, а також із застосуванням «намібійських винятків» просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Заочним Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судупредставник ОСОБА_1 - адвокат Ромаданова Т.В. подала апеляційну скаргу посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, викладені у рішенні суду першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відсутність висновку органу опіки та піклування не може бути підставою для відмови в задоволенні позову оскільки дане питання було вирішено і встановлено рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява від представника позивача - Ромаданової Т.В. - просить суд розглянути справу без участі позивачки та ї представника. Апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем на підтвердження своїх доводів надано довідку Державної бюджетної загальноосвітньої установи м. Севастополя «Гімназія № 5» про те, що дитина є учнем вказаного навчального закладу. Батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, батьківські збори в школі не відвідує, дитину зі школи не зустрічає та не проводжає. Зі слів дитини, з батьком він не спілкується. Також, позивачем надано копію рішення Нахімовського районного суду м. Севастополя від 15.09.2015 року про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 . Крім того, позивачем надано письмові заяви свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та копію будинкової книги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того,що в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування, обов`язковість якого прямо передбачена СК України у даній категорії справи.

Судова колегія погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з таких підстав.

Статтями 3, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.ч.4, 5, 6 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей відсутній.

Крім того, рішення Нахімовського районного суду м. Севастополь не замінює висновок органу опіки та піклування, який має бути наданий позивачем.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність висновку органу опіки та піклування, обов`язковість якого прямо передбачена СК України у даній категорії справи, на час розгляду справи унеможливлює задоволення позовних вимог.

До апеляційної скарги представником позивачки - адвокатом Ромадановою Т.В. додана копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 в якому він заявляв про свою обізнаність про дату судового засідання щодо розгляду позову про позбавлення його батьківських прав, яке було призначено на 15.09.2015 року. В заяві було зазначено, що він визнає позов.

Однак, цей доказ не може бути прийнятий апеляційним судом до уваги, оскільки він не надавався суду першої інстанції, суд йому своєї оцінки не давав.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції врахував всі обставини справи та наддав належну правову оцінку доказам у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ромаданової Тетяни Вікторівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Херсонської обласної адміністрації, про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: