РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2021 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Сауляк Я.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , прокурора Антощук С.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Херсона цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі: Міністерства інфраструктури України та державного підприємства «Адміністрація морських портів України» звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої незаконним звільненням працівників.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді начальника адміністрації Миколаївського морського порту (керівника Миколаївської філії ДП АМПУ), звільнив 5 працівників порту на підставі наказів від 23.03.2017 року за № 146/о, яким було звільнено ОСОБА_4 , від 23.03.2017 року за № 142/о, яким було звільнено ОСОБА_5 , 24.03.2017 року за № 177/о, яким було звільнено ОСОБА_6 , 27.03.2017 року за № 181/о, яким було звільнено ОСОБА_7 та 28.03.2017 року за № 188/о, яким було звільнено ОСОБА_8 . Зазначені звільнення здійснено з порушенням законодавства та рішенням судів вказані особи поновлені на роботі. На виконання рішень судів Миколаївською філією Дії АМПУ зазначеним працівникам здійснено виплату у загальній сумі 429099,56 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок чого державному підприємству завдану. Посилаючись на зазначені обставини просить стягнути з ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 429099,56 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою від 15.07.2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29.07.2019 року та 11.09.2019 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні вимог прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, пропущення строків звернення до суду із вказаними вимогами.

26.09.2019 року та 05.01.2020 року до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 29.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені ним вимоги за підставами вказаними у позові та просив їх задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Державного підприємства «Адміністрації морських портів України» просила вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Доценко К.С. просив відмовити у задоволенні вимог прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, та пропущення строків звернення до суду із вказаними вимогами.

Представник Міністерства інфраструктури України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив вимоги прокурора задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказів № 21-0 від 07.03.2017 та № 57-0 від 22.05.2017 «Про керівника Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) ОСОБА_3 перебував на посаді начальника Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Миколаївського морського порту) в період з 08.03.2017 року по 02.06.2017 року (а.с. 137-140).

Згідно наказу від 23.03.2017 № 146/о «Про припинення трудового договору» ОСОБА_4 звільнено з посади начальника команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму за п 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с. 46).

Наказом від 23.03.2017 № 142/о «Про припинення трудового договору» звільнено з посади контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму ОСОБА_5 на підставі п 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с. 47).

Наказом від 24.03.2017 за № 177/о «Про припинення трудового договору» ОСОБА_6 звільнено з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу юридичної служби Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі п 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с. 48).

Згідно наказу від 27.03.2017 № 181/о «Про припинення трудового договору» ОСОБА_9 звільнено з посади старшого контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму на підставі п 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с. 50).

Згідно наказу від 28.03.2017 № 188/о «Про припинення трудового договору» звільнено з посади контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму ОСОБА_8 на підставі п 1 ст. 40 КЗпП України - за скороченням штату (а.с. 49).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2018 року у цивільній справі № 487/2239/17, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05.06.2018 року та постановою Верховного суду від 21.11.2018 року ОСОБА_6 поновлено на роботі в Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» посаді провідного юрисконсульта юридичного відділу юридичної служби та стягнуто з ДП АМПУ на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 190 892, 50 грн. Стягнуто з ДП АМПУ на користь держави судовий збір у розмірі 2548,92 грн. (а.с.51-70).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/2201/17, яке змінено Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 24.05.2018 року ОСОБА_4 поновлено на посаді в Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму з 23.03.2017 року та стягнуто з ДП «АМПУ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі ОСОБА_4 . Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь держави судовий збір у розмірі 1772,46 грн. (а.с.72-78).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва 12.04.2018 року у справі № 487/959/17, яке залишено без змін постановою апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2018 року, ОСОБА_5 поновлено в Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму з 23.03.2017 року та стягнуто з ДП «АМПУ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 60018,10 грн. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (а.с. 79-86).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2018 року у цивільній справі № 487/2191/17, яке залишено без змін Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 24.05.2018 року, ОСОБА_9 поновлено в Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму з 27.03.2017 року та з ДП «АМПУ» стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 83109,00 грн. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь держави судовий збір у розмірі 1471,09 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2018 року у справі № 487/2234/17, яке залишено без змін постановами Апеляційного суду Миколаївської області від 24.05.2018 року та Верховного суду від 01.10.2018 року, ОСОБА_8 поновлено на в Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму з 28.03.2017 року стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_8 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 78321,86 грн. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь держави судовий збір у розмірі 1423,22 грн. (а.с. 101-122).

Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, є доведеним встановлений судами рішеннями, які набрали законної сили, факт того, що звільнення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було здійснено з порушенням вимог трудового законодавства.

Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» на виконання зазначених судових рішень здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу: а саме: - 88 772,22 грн. ОСОБА_4 , що підтверджується розрахунковим листом за червень 2018 року № 115 та роз`ясненнями призначення платежу платіжного доручення ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 07.06.2018 року; - 56 757,05 грн. ОСОБА_5 , що підтверджується розрахунковим листом за травень 2018 року № 899 та червень 2018 року № 899 та роз`ясненнями призначення платежу платіжного доручення ПАТ «Перший український міжнародний банк» від 03.05.2018 року та 11.06.2018 року; - 153 668,44 грн. ОСОБА_6 , що підтверджується розрахунковим листом за липень 2018 року № 852 та платіжним дорученням № 802 від 12.07.2018 року; - 66 902, 74 грн. ОСОБА_10 , що підтверджується розрахунковими листами за квітень 2018 року № 517 та червень 2018 року № 517 та роз`ясненнями призначення платежу платіжного доручення на адресу AT «Укрексімбанк» від 03.04.2018 року та 07.06.2018 року; - 63 049,11 грн. ОСОБА_8 , що підтверджується розрахунковим листом за червень 2018 року № 190 та роз`ясненнями призначення платежу платіжного доручення AT «Укрексімбанк» від 11.06.2018 року (а.с. 123-136).

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідно до ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

Згідно п.8 ч.1 ст. 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведені працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно п.13, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора.

Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст. 134 КЗпП України та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11.04.1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно ч.3, ч.4 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в 1 (один) рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Державним підприємством «Адміністрації морських портів України» на виконання рішень Заводського районного суду м. Миколаєва, Центрального районного суду м. Миколаєва та апеляційного суду Миколаївської області було здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівникам на загальну суму 429099,56 грн.: а саме: 07.06.2018 року, 11.06.2018 року, 12.07.2018 року 07.06.2018 року та 11.06.2018 року, до суду з даним позовом прокурор звернувся 07.06.2019 року (а.с. 148).

Отже, з урахуванням роз`яснень, викладених в п.20 вищенаведеної постанови Пленуму Верховного Суду України, перебіг строку звернення позивачів з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівників, розпочався з дня проведення підприємством належних виплат кожному із працівників. З цього часу обраховується перебіг встановленого частиною третьою статті 233 КЗпП України строку звернення до суду, отже строк звернення до суду з вказаним позовом не пропущено.

Доводи відповідача про відсутність у прокурора процесуальної дієздатності для звернення до суду із вказаними вимогами в інтересах держави не приймаються судом до уваги, як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про Миколаївську філію ДП АМПУ (Адміністрацію Миколаївського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 184 від 18.04.2014, філія є відокремленим підрозділом державного підприємства «Адміністрація морських портів України», який не має статусу юридичної особи та здійснює від імені підприємства частину господарської діяльності (п. 3.1).

Відповідно до п.п.67 п. 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №460 від 30.06.2015, Міністерство здійснює претензійно-позовну роботу, звертається до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави у відповідних сферах.

У листах Міністерством інфраструктури України від 25.09.2018 № 10622/27/10-18 на адресу профспілкового комітету профспілки працівників морського транспорту Миколаївського торгівельного порту, від 12.11.2018 № 12791/27/10-18 та 23.05.2019 № 6066/27/10-19 на адресу прокуратури Миколаївської області зазначено, що Міністерство не вбачає підстав для вжиття заходів до відшкодування завданої шкоди ДП АМПУ внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 (а.с. 31, 40-41).

Згідно ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Суд також не приймає доводи представника відповідача щодо наявності підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди.

Частиною 4 статті 1193 ЦК України визначено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

З наявної в матеріалах справи копії декларації за 2019 рік, яка подана відповідачем 25.08.2020 року, як кандидатом на посаду особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування убачається, що ОСОБА_3 має грошові активи у сумі 12000,00 доларів США та 320000,00 грн., а також нерухоме майно.

Батьки позивача - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 мають самостійний дохід у вигляді пенсійних виплат та заробітної плати та грошові активи у національній валюті у сумі 250000,00 грн. та 15000,00 доларів США.

З наданих представником позивача доказів, якими обґрунтовано скрутне матеріальне становище позивача, суд не убачає підстав для зменшення розміру відшкодування шкоди, відповідно до ч.4 ст. 1193 1193 ЦК України

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6436 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст.4, 12, 81, 141, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» () в особі Миколаївської філії () матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 429099 (чотириста двадцять дев`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури () судовий збір у розмірі 6436 грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Ю.М.Єпішин