Справа № 127/2-145/11
Провадження 6/127/75/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусове виконання по цивільній справі № 2-145/11,-

В С Т А Н О В И В:

АТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з вищевказаною заявою. Заява мотивована тим, що 27.09.2011року Ленінський районний суд м. Вінниці ухвалив рішення по справі № 2-145/11, яким задовольнив позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним Договором № 0 від 07 листопада 2007 року, в розмірі 60 569,95 долари США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 485 165,30 грн., в т.ч. пеня 2445,18гривень, неустойка 500,00 гривень, загальна сума заборгованості складає 488 110,48 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. 16.11.2011року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчі листи по справі № 2-145/11. Після отримання оригіналів виконавчих документів представником АТ «УКРСИББАНК» було направлено заяви про відкриття виконавчого провадження до Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції (нині Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)). 23.08.2012року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34033148 по боржнику ОСОБА_1 . Проте, жодної відповіді на запити про надання інформації щодо стану виконавчих проваджень від 07.11.2016р., 29.11.2017р., 12.09.2018р. АТ «УКРСИББАНК» не отримав. У зв`язку чим, представник банку повторно звернувся із заявою про надання інформації щодо стану виконавчого провадження від 29.10.2020 року. 23.11.2020 року представник АТ «УКРСИББАНК» отримав відповідь від Заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області на запит про надання інформації щодо стану виконавчого провадження по боржнику ОСОБА_1 . У відповіді від 17.11.2020 № 111/2.4/25 зазначено: «Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999), у зв`язку із наявністю встановленої законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника та відсутністю іншого майна та коштів, на які можливо звернути стягнення, 30.09.2014державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Надати більш детальнішу інформацію не вбачається можливим, оскільки, вищевказане виконавче провадження та журнал реєстрації вихідної кореспонденції знищені відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008, згідно якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень та журналу реєстрації вихідної кореспонденції, становить три роки». Звертаємо, увагу суду, що жодних підтверджень направлення оригіналу виконавчого документа № 2-145/2011 від 16.11.2011 року по боржнику ОСОБА_1 на адресу стягувача не надано. Станом на дату подачі заяви постанова про повернення виконавчого документа стягувану разом з оригіналом виконавчого листа до Банку не надходили. Тому вважають, що виконавчий лист по справі № 2-145/2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором № 0 від 07 листопада 2007 року, в розмірі 60 569,95 долари США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 485 165,30 грн., в т.ч. пеня 2445,18гривень, неустойка 500,00 гривень, загальна сума заборгованості складає 488 110,48 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. слід вважати втраченим при пересилці, про це також свідчить той факт, що на сьогоднішній день стягувач більш не звертався до Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Таким чином, заявник позбавлений прав, гарантованих йому Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами, стосовно повного та належного виконання рішення з причин ймовірної втрати виконавчого документа та обставин, які об`єктивно не залежали від його волі. Вважають, що втрата виконавчого документа відбулася за умов, що не залежали від АТ «Укрсиббанк» та не були обумовленні його діями. Просять видати дублікат виконавчого листа по справі № 2-145/2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором № 0 від 07 листопада 2007 року, в розмірі 60 569,95 долари США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 485 165,30грн., в т.ч. пеня 2445,18 гривень, неустойка 500,00 гривень, загальна сума заборгованості складає 488 110,48 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Поновити строк пред`явлення виконавчого листа по справі № 2-145/2011, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК» заборгованості за кредитним договором № 0 від 07 листопада 2007 року, в розмірі 60 569,95 долари СПІА, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 485 165,30 грн., в т.ч. пеня 2445,18 гривень, неустойка 500,00 гривень, загальна сума заборгованості складає 488 110,48 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Представник заявника в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

Судом встановлено, що27.09.2011року Ленінський районний суд м. Вінниці ухвалив рішення по справі № 2-145/11, яким задовольнив позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним Договором № 0 від 07 листопада 2007 року, в розмірі 60 569,95 долари США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ складає 485 165,30 грн., в т.ч. пеня 2445,18гривень, неустойка 500,00 гривень, загальна сума заборгованості складає 488 110,48 гривень, а також судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

16.11.2011року Ленінським районним судом м. Вінниці було видано виконавчі листи по справі № 2-145/11.

23.08.2012року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34033148 по боржнику ОСОБА_1 .

30.09.2014державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 частини 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1,2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч.1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст.77 ч.ч. 1, 2, ст. 78- 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч.1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як зазначалося вище рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості було ухвалено 27.09.2011року, копія рішення по справі та виконавчий лист були видані банку 16.11.2011року із зазначенням строку пред`явлення до виконання один рік.

Суду не надано жодних доказів, що з 2014 по 2016 року, кредитор (стягувач) зверталися у виконавчу службу із заявами про перебування таких на виконанні взагалі.

У серпні 2016 року було створено АСВП, комп`ютерну програму, яка забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників.

Отже, з цього моменту в стягувача(ів) розширилися можливості отримати відомості про своїх боржників за кредитними договорами, та відповідно захисту своїх прав й інтересів у встановленому законом порядку.

В ході отримання відомостей про виконавчі провадження на АСВП, на сайті https://asvpweb.minjust.gov.ua, за параметрами пошуку, а саме, за період з 2016 по 2021 роки та сторонами виконавчого провадження: боржник ОСОБА_1 та стягувач АТ «УкрСиббанк», було встановлено, що відносно ОСОБА_1 відсутні подібні виконавчі провадження.

Відповідно до вимог п. 17.4. Перехідних положень ЦПК України, суд може видати дублікат виконавчого документа лише у тому разі якщо стягувач або держаний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначеної статті вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції на моменти видачі виконавчого листа 16.11.2011р. - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Окрім цього, відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Такий правовий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року по справі № 2-824/2009 провадження № 61-5388св18.

Разом з тим, заявником не надано до заяви належних та допустимих доказів втрати оригіналу виконавчого листа, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання давно минув.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно позиції ВСУ від 26.09.2012 року №6-85 цс12, та від 04.11.2015 року №6-1486 цс15 поважними причинами пропуску строку є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій. Та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції «пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на доказі, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд зазначає, якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Заявник у поданій заяві про видачу дублікату виконавчого листа просить поновити строк пред`явлення його до виконання. Разом з тим, жодним чином не аргументує обставини пропуску такого строку, не наводить жодної причини, що перешкоджали вчасному пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Отже, вирішуючи питання про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення, суд виходить із того, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа через десять років після пред`явлення його до виконання, протягом цього часу банк не реалізовував свої процесуальні права під час виконання рішення суду у межах виконавчого провадження, виконавчим провадженням не цікавився, почав писати листи до ВДВС лише з листопада 2016 року, та, звертаючись із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, не надав суду доказів його втрати, в тому числі, при його пересилці чи інших обставинах.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання.

Керуючись ст. 433, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволенні заяви акціонерному товариству «Укрсиббанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусове виконання по цивільній справі № 2-145/11- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 02.04.2021року.

Суддя: