Номер провадження: 22-ц/813/4780/21
Номер справи місцевого суду: 1522/6049/12
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 530-013/ФК-08 від 01 серпня 2008 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2012 року, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 530-013/ФК-08 від 01 серпня 2008 року.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 рокупозов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за договором № 530-013/ФК-08 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 01 серпня 2008 року в сумі 405859 (чотириста п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 25 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) гривень 50 копійок.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду міста Одеси 22 червня 2012 року за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 530-013/ФК-08 від 01 серпня 2008 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати повністю заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року та прийняти нове рішення по справі, яким позов задовольнити частково: стягнутиз ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за договором № 530-013/ФК-08 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 01 серпня 2008 року в сумі 405859 (чотириста п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 25 копійок; стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3219,00 гривень. У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за договором № 530-013/ФК-08 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 01 серпня 2008 року в сумі 405859 (чотириста п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 25 копійок відмовити. У задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 гривень відмовити. Крім того, ОСОБА_1 просить апеляційний суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на її користь суму витрачених коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4828 грн. 50 коп.; судового збору за подання заяви про забезпечення позову (клопотання про призначення почеркознавчої експертизи) у розмірі 384 грн. 20 коп. та витрат, пов`язаних з проведенням почеркознавчої експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Дельта Банк» посилаючись на її необґрунтованість, просить суд в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року відмовити у повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 18.03.2021 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До канцелярії апеляційного суду та на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому представник просить розглянути у цьому судовому засіданні - 18.03.2021 року та задовольнити клопотання про призначення експертизи, що свідчить про обізнанність останнього про розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 (Держатель) укладений кредитний договір № 530-013/ФК-08.

Відповідно п.1.1 Договору Банк надає Позичальнику сума кредиту в розмірі 310000,00 (триста десять тисяч) гривень.

Факт отримання кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 3000/20 від 01 серпня 2008 року.

Строк кредитування 84 місяців. Дата повернення кредиту 31 липня 2015 року. (п.п. 1.2,1.3 Договору)

Згідно п. 1.5 Договору процентна ставка за користування кредитом 17,10 % річних.

Комісія за надання Кредиту 1,50 % від суми кредиту, комісія за управління Кредитом 0,10 % від суми Кредиту, щомісячно протягом 84 місяців користування. Комісія за видачу готівкових коштів 0,40 % від суми кредиту (п.п. 1.6, 1.7 Договору)

Згідно п.2.6 Кредитного договору проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті Кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по Кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця.

Відповідно до п.п. 1.7, 2.10 Кредитного договору комісія за управління кредитом складає 0,10 % від суми кредиту, нарахування якої здійснюється щомісячно і сплачується Позичальником у валюті кредиту або у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день сплати по 20 число (включно) кожного наступного місяця, що слідує за ії нарахуванням.

Банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплатити проценти, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителями умов цього Договору та договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги від Банку повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у випадках, передбачених п.п. а-ж, в тому числі і в випадку порушення позичальником строків платежів, що встановлені Договором.

Кредитний договір був забезпечений договором поруки № 530-013/ZФПОР 08 від 01 серпня 2008 року, укладений між банком та ОСОБА_1 . (Поручитель).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 (Позичальник) істотно порушив норми Закону та умови кредитного договору від 01 серпня 2008 року, оскільки не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором та за наявністю права банку на дострокове стягнення коштів (п.6.2 Договору), ці грошові кошти підлягають стягненню в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Судовим розглядом справи встановлено, що в порушення умов Кредитного договору позичальник не здійснює повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та інших платежів у встановлені договором терміни, в результаті чого станом на 20 січня 2012 року має прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 405 859 (чотириста п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 25 копійок, із них:

- 273 100,00 гривень сума непогашеного тіла кредиту;

- 123 459,25 гривень сума несплачених відсотків;

- 9 300, 00 гривень сума комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Банк повідомляв відповідачів про існуючу заборгованість, про що свідчить лист попередження Позичальника № 2951 від 15.04.2011 року та досудова вимога до Поручителя № 17.5/0603/12 від 01.12.2012 року.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду про задоволення позову Банку і стягнення цих грошових коштів в солідарному порядку з позичальника та поручителя.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що вона не знала про отримання її чоловіком кредиту у серпні 2008 року, оскільки фактично з початку 2008 року вони перестали спільно проживати.

Разом з тим, вказані доводи апелянта є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що згідно із п. 1.7 Договору застави транспортного засобу №530-013/ZФК-08, посвідченного 01.08.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калініченко О.В. за реєстровим номером 1119, на укладання цього договору застави отримана у встановленому законом порядку згода іншого подружжя, тобто ОСОБА_1 . При цьому, договір поруки №530-013/ZФПОР-08 від 01.08.2008 року, який укладено між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 також містить підпис ОСОБА_1 .

Твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала вищевказаний договір поруки №530-013/ZФПОР-08 від 01.08.2008 року є неспроможними, з огляду на наступне.

Так, звертаючись до суду із даною апеляційною скаргою, апелянтом не оспорюється укладання кредитного договору, а також сума заборгованості, яка стягнута заочним рішенням суду. Однією ж підставою оскарження вказаного заочного рішення, ОСОБА_1 зазначає, що договір поруки не підписувала.

Разом з тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В свою чергу, дійсність договору поруки не була предметом розгляду даної справи, із позовом до суду ОСОБА_1 про визнання спірного договору поруки недійсним також не зверталась.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами, в цілому зводяться до переоцінки доказів та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 530-013/ФК-08 від 01 серпня 2008 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.03.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда