Справа № 462/4875/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Фіс В.В.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки - ОСОБА_4 , третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника третьої особи - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Ганна Ярославівна, ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним,

встановив:

19.10.2017 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я та ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки помер ОСОБА_8 (надалі по тексту - спадкодавець, заповідач), після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки у 2009 році за життя спадкодавець склав заповіт на нього та відповідачку, а також враховуючи, що дружина померлого - ОСОБА_5 має право на обов`язкову частку у спадщині, тому він разом із ОСОБА_5 звернулись до нотаріальної контори для оформлення права на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця. Однак, у нотаріуса йому стало відомо, що у 2013 році спадкодавець уклав новий заповіт, яким все своє майно заповів відповідачці. Позивач не згідний з таким заповітом, вважає його незаконним, а тому він вирішив звернутися до суду з даним позовом. Позивач зазначає, що він постійно проживав у будинку АДРЕСА_1 , в якому продовжує проживати і по сьогоднішній день. Крім цього, він постійно здійснював догляд за своїми батьками похилого віку, що стверджується актом депутата Рудненської селищної ради від 28.03.2017. При цьому, іншого нерухомого майна, в якому він міг би проживати з своєю сім`єю, у нього не має. Також, він постійно покращував технічний стан вказаного будинку та оплачував кошти за його утримання. Зазначає, що у 2013 році, на час укладання заповіту, спадкодавцю виповнилось 78 років, він був особою похилого віку і в міру вікових особливостей, способу життя та хвороби, спадкодавець не міг повною мірою розуміти значення своїх дій при підписанні оскаржуваного заповіту. Крім цього, спадкодавець був хворий на катаракту очей і не бачив, а тому він не міг самостійно прочитати та підписати вказаний заповіт, відтак, покликаючись на ч. 3 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ч.2 ст. 1247, ст. 1257 ЦК України, враховуючи, що волевиявлення заповідача під час складання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, просить визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 у 2013 році.

Ухвалою суду від 08.11.2017 відкрито провадження у даній справі.

17.11.2017 від відповідачки на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечує, покликаючись на його необґрунтованість. При цьому, зазначає, що причиною зміни спадкодавцем свого заповіту у 2013 році була непристойна, негідна поведінка позивача відносно спадкодавця. Крім цього, спадкодавець ніколи не перебував на обліку в психіатричній лікарні чи диспансері, а помер від серцево-судинної недостатності. Під час складання заповіту ОСОБА_8 добре бачив, а операція по видаленню катаракти була проведена більш ніж за два роки після складання заповіту. При цьому, опікунська рада ніколи не призначала позивача опікуном спадкодавця, а догляд за останнім постійно здійснювала його дружина та вона. За цих обставин просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю таких вимог.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я. направила на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначила, що нею було посвідчено заповіт ОСОБА_8 . При посвідчені вказаного заповіту нею було дотримано усі вимоги чинного законодавства України. Вказаний заповіт був самостійно прочитаним заповідачем (спадкодавцем) та ним особисто підписаний у її присутності. Перед посвідченням заповіту, з метою перевірити чи відповідає зміст посвідчувального заповіту вимогам закону і дійсним намірам заповідача, останньому нею було роз`яснено зміст заповіту. ОСОБА_8 також було роз`яснено зміст статей 1241, 1248, 1307 ЦК України. Крім цього, нею було встановлено особу заповідача та перевірено дієздатність.

В ході розгляду справи, представник позивача подав до суду клопотання про призначення посмертної судово-медичної експертизи.

Вказане клопотання судом задоволено і постановлено ухвалу про призначення посмертної судово-медичної експертизи, а також постановлено зупинити провадження по справі на час проведення судової експертизи.

12.09.2019 до суду повернулася вказана справа з висновком експерта.

23.09.2019 ухвалою суду відновлено провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтвердили обставини, що викладені в позовній заяві, просять суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, покликаючись на обставини, викладені у запереченнях проти позову, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_1 поважав та слухав батька, однак її чоловік ОСОБА_8 в 2013 році переуклав заповіт на дочку ОСОБА_3 . Щодо стану його зору, то повідомила, що ОСОБА_8 бачив тільки на одне око, міг ним читати без окулярів та писав, на інше око не бачив нічого, тому в 2015 році йому робили операцію на катаракту.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі ОСОБА_3 скористалась положенням батьків та переконала батька переукласти заповіт. Повідомила, що як тільки в 2009 році вона вийшла заміж за ОСОБА_1 то давала читати ОСОБА_8 журнал, однак той відмовився, мотивувавши це тим, що він нічого не бачить.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я. в судовому засіданні підтримала надану нею заяву, яку надавала з приводу посвідчення нею оспорюваного заповіту. Додатково повідомила, що позивача та відповідачку вперше побачила, коли вони подавали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 Посвідчення заповіту є особливою нотаріальною дією, на ньому не можна робити виправлення. При посвідченні заповіту нотаріуси завжди дотримуються таємниці вчинення нотаріальних дій, і навіть коли заповідачі приходять у супроводі, то такі особи видаляються з кабінету нотаріуса. Двері кабінету зачиняються, щоб ніхто не порушував таємницю нотаріальних дій. Кожен заповіт зачитується заповідачем особисто вголос у присутності нотаріуса та підписує такий власноручно. Якщо особа має вади зору, то нотаріус відмовляє у посвідченні заповіту, в таких випадках застосовується зовсім інша процедура посвідчення заповіту. В даному випадку ОСОБА_8 особисто вголос прочитав заповіт та підписав його, оскільки в спадковій справі зберігається примірник заповіту. Чи мав окуляри пригадати не змогла. Жодних сумнівів у тому, що заповідач ОСОБА_8 міг самостійно прочитати текст заповіту, в неї не було.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Рудно м. Львова помер ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.06.2017.

До смерті ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2013 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Г.Я. посвідчила заповіт від імені ОСОБА_8 , яким він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він матиме право, заповів ОСОБА_3 . Крім цього, в заповіті зазначено, що заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_8 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено.

З листа Комунальної 5-ї клінічної поліклініки м. Львова від 09.02.2018 вбачається, що ОСОБА_8 за медичною допомогою з приводу захворювання очей до лікарів 5 МКП у період з 2010 по 2013 роки не звертався.

Згідно листа ПМУ «Міжнародний Науково-Практичний Центр СМ «Прозріння» від 25.06.2018 та заключення окуліста, станом на 07.05.2015 фактичний стан зору ОСОБА_8 , який мав місце на момент перед проведенням операції з видалення катаракти, був: праве око - відсутність предметного зору; ліве око - 9 % зору.

Крім цього, згідно листа Комунальної 5-ї клінічної поліклініки м. Львова від 08.08.2018, ОСОБА_8 перебував на обліку у сімейного лікаря з 16.01.2013 з діагнозом: ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. НК А ст.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що під час посвідчення заповіту приватним нотаріусом були допущені порушення вимог закону щодо форми та змісту оспорюваного правочину. Зокрема, позивач ставить під сумнів фізичну можливість заповідача 16.01.2013 самостійно прочитати текст заповіту та його підписати через захворювання очей. На думку позивача, нотаріус залишив поза увагою фізичні вади його батька та у порушення вимог закону посвідчив заповіт за відсутності свідків.

Згідно приписів ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).

Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частина 3 статті 203 ЦК України передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Висновком комісійної судово - медичної експертизи від 13.06.2019 № 138, проведеної експертами КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» у цивільній справі №462/4875/17, встановлено, що кришталик при катаракті мутніє поволі, цей процес може тривати як біля 4 років так і протягом 15 років, тому у 2013 році гострота зору ОСОБА_8 могла бути кращою, ніж у 2015 році. Однак, відсутність медичних даних про стан очей і гостроту зору ОСОБА_8 за січень 2013 року не дає можливості комісії стверджувати або заперечувати, той факт, що 16.01.2013 він міг читати складений ним заповіт. Зважаючи на записи, зроблені лікарем-офтальмологом 07.05.2015, гострота зору лівого ока у ОСОБА_8 становила 0.09, а на правому оці збереглося тільки світловідчуття. Не виключено, що з таким зором ОСОБА_8 07.05.2015 міг лівим оком за допомогою оптичних приладів (окуляри, лупа) читати заповіт, складений ним 16.01.2013.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків особи, котрі стверджували, що постійно спілкувалися з ОСОБА_8 до дня його смерті.

Так, свідок ОСОБА_9 дала покази, що вона перебуває у родинних відносинах з родиною померлого, а саме є матір`ю дружини позивача. В січні 2012 чи 2013 року ОСОБА_8 , а також вже перед смертю, повідомив її, що він залишить свій будинок своєму сину ОСОБА_1 та донці ОСОБА_3 порівну, однак про укладення ОСОБА_8 заповітів їй нічого не відомо. В період 2012-2016 роки, вона бачила, що у ОСОБА_8 одне око було закрите, при цьому, останній у 2012 році самостійно пересувався в будинку. Крім цього, оскільки ОСОБА_8 не міг самостійно читати, то під час отримання ОСОБА_8 пенсії, у тому числі 13.01.2013, поштарка підписувалась його рукою. Останні роки свого життя, внаслідок хвороби очей (катаракта), ОСОБА_8 не бачив і як наслідок він не міг самостійно читати.

ОСОБА_10 , будучи допитаною як свідок, дала покази про те, що вона тривалий час перебуває в неприязних відносинах з позивачем та його дружиною. Вона проживала по сусідству із ОСОБА_8 , де залишається проживати і по сьогоднішній день. У 2013 році ОСОБА_8 повідомив її, що він переуклав заповіт, згідно якого все своє майно заповів доньці ОСОБА_3 , оскільки син ОСОБА_1 почав погано відноситись до нього та своєї матері. Крім цього показала, що у 2012-2014 роки ОСОБА_8 самостійно пересувався у своєму дворі та самостійно порався по господарству, а також неодноразово бачила, що у своєму дворі та під час самостійного випасу свійських тварин (кози) ОСОБА_8 читав газети за допомогою окулярів, однак наприкінці 2014 року ОСОБА_8 перестав бачити на одне око та хотів, щоб йому провели операцію для відновлення зору.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що вона перебувала в приязних відносинах з ОСОБА_8 та відповідачкою. У 2013 році ОСОБА_8 повідомив їй, що він переуклав заповіт, згідно якого все своє майно заповів своїй доньці ОСОБА_3 , оскільки позивач почав погано відноситись до нього та своєї матері. Крім цього показала, що 2012-2014 роки ОСОБА_8 самостійно пересувався у своєму дворі та самостійно порався по господарству, а також неодноразово бачила, що у своєму дворі та під час самостійного випасу свійських тварин (кози) ОСОБА_8 читав газети без окулярів. Використовувати окуляри останній почав вже після проведеної операції на хворе око.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що з 1972 року вона проживала по сусідству із ОСОБА_8 , де і продовжує проживати по сьогоднішній день. Взимку, якого саме року вона не пам`ятає, ОСОБА_8 повідомив її, що бажає укласти новий заповіт, яким все своє майно хоче заповісти лише своїй доньці ОСОБА_3 , оскільки позивач почав погано відноситись до нього та своєї матері. Також повідомила, що до дня смерті ОСОБА_8 ніколи не жалівся їй на стан свого здоров`я. ОСОБА_8 постійно самостійно пересувався у своєму дворі та самостійно порався по господарству, а також неодноразово бачила, що у своєму дворі, а також під час випасу свійських тварин і читання газет, та під час походу до магазину ОСОБА_8 постійно був без окулярів, і використовував їх лише під час проведення дрібних робіт.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 висновок № 138 комісійно судово-медичної експертизи підтримала. Пояснила, що висновок складений на підставі документів, які були надані для дослідження та містять дані щодо стану здоров`я ОСОБА_8 станом на 2015 рік. Зазначила, що гострота зору в 2013 році могла бути кращою ніж у 2015 році. Також не виключається, що з гостротою зору 0,09 % лівого ока ОСОБА_8 міг читати складений ним заповіт 16.01.2013 за допомогою оптичних приладів.

Допитана в судовому засіданні експерт лікар-офтальмолог вищої категорії ЛОКЛ Кравець-Городиловська Л.Й., стаж з 1984 року, висновок № 138 комісійно судово-медичної експертизи підтримала. Пояснила, що у пацієнта ОСОБА_8 на правому оці була розвинута глаукома та катаракта, що дає тільки світловідчуття або предметний зір. Глаукома важке захворювання, яке дає незворотню втрату зору. Якщо зір втрачений від глаукоми, то незалежно від того чи є катаракта чи не має, зір може бути 0%. Правим оком бачити не міг. Що стосується лівого ока, то станом на 2015 рік зір становив 0,09%, це є 9% від 100, що відноситься до другої групи інвалідності, тобто особа може самостійно за собою доглядати. З показником 0,09 % пацієнт міг читати навіть без окулярів. В 2013 році стан лівого ока міг бути кращий, оскільки в нього була набухаюча катаракта, яка дає очний тиск і може розвиватись протягом тижня і підлягає невідкладному оперативному втручанню. У пацієнта ОСОБА_8 однозначно була катаракта, яка потихеньку прогресувала. Якщо в 2015 році зір становив 0,09 % то в 2013 році міг бути 0,1 чи 0,2 %, але категорично стверджувати не може, оскільки документів станом на 2013 рік не має.

Окрім того, судом досліджено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_14 , яка письмово надала свідчення суду. Повідомила, що є приятелькою ОСОБА_7 , яку відвідувала у неї вдома. Під час таких візитів бачила, коли до них приходила ОСОБА_3 , то кричала та непристойно зверталась до своїх батьків.

Також судом досліджено нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_15 , яка письмово надала свідчення суду. У своїй заяві стверджує, що добре знала заповідача ОСОБА_8 , оскільки він був у гарних стосунках з її батьком. Про зміну заповіту їй стало відомо від двоюрідного брата - позивача по справі ОСОБА_1 , який постійно проживав з батьками та здійснював догляд за ними. Їхня донька ОСОБА_3 приходила до батьків, однак кожні її відвідини закінчувались скандалами. Спілкуючись з її батьком, заповідач жалівся, що постійно перебуває в стресі, що така ситуацію його гнітить. Адже він одинаково любив обох дітей і не розумів чому так відбувається. Вважає, що причиною доглядань і відвідин родини ОСОБА_3 до батьків, була зміна заповіту заповідача на їхню користь. Запевняє, що заповідач змінив заповіт на користь доньки, не розуміючи значення свої дій, у зв`язку з похилим віком та морально-психологічним тиском на нього родини ОСОБА_3 та її чоловіка. Також зазначає, що заповідач переміщався погано, завжди носив палку, бо мав дуже поганий зір через катаракту очей, він не читав ні газет, ні книжок. Окулярів та будь-яких засобів для читання не носив і не мав. Розповідав, що після операції ніякого покращення зору не було.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Аналізуючи докази у справі, в зв`язку з тим, що відсутні достатні медичні дані, які є об`єктивними у справі, суд доходить до висновку, що на день підписання оспорюваного заповіту не підтверджено неспроможність ОСОБА_8 самостійно прочитати складений заповіт та власноручно його підписати, а є лише припущенням, тому відсутні підстави вважати, що останній складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Також, суд не може покласти в основу задоволення позову покази свідка ОСОБА_9 , яка є близькою родичкою позивачеві (мати дружини позивача) та зацікавлена у певному вирішенні спору (задоволення позову на користь позивача), ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , є сумнівними і містять у собі поверхневу і частково недостовірну, однобоку інформацію, а тому не можуть прийматись судом до уваги, оскільки повністю спростовуються показанням інших свідків та іншими доказами.

Крім цього, на підставу свого позову, позивач покликається на те, що у 2013 році спадкодавцю виповнилось 78 років, він був особою похилого віку і в міру вікових особливостей, способу життя та хвороби, спадкодавець не міг повною мірою розуміти значення своїх дій при підписанні оскаржуваного заповіту.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 у справі №6-2833цс16 відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Однак, позивачем не заявлялось клопотання про проведення судово-психіатричної експертизи психічного стану спадкодавця (заповідача) на час складання заповіту та суд позбавлений можливості з власної ініціативи призначити таку експертизу, а тому доводи позивача, що спадкодавець, внаслідок похилого віку і в міру вікових особливостей, способу життя та хвороби, під час складання заповіту, не міг повною мірою розуміти значення своїх дій, суд до уваги не приймає, вважає їх голослівними та такими, що не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Крім цього, суд звертає увагу, що у бланку заповіту міститься підпис спадкодавця, а також засвідчення ним прочитання тексту заповіту вголос у присутності нотаріуса.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Суд вважає, що при посвідченні оспорюваного заповіту були дотримані вимоги щодо його форми, оскільки заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення, встановлено особу заповідача, перевірено його дієздатність, роз`яснено зміст статей 1234, 1241, 1253, 1254, 1255 та 1307 ЦК України та посвідчено особистий підпис на заповіті.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при складенні чи посвідченні оспорюваного заповіту. При цьому, у якості підстав визнання заповіту недійсним позивач посилається виключно на недотримання форми і порядку під час його посвідчення. Натомість, дійсність підпису заповідача у заповіті не є предметом даного спору і такими підставами позов не обґрунтовувався.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання заповіту недійсним слід відмовити, оскільки позивачем не доведено обставини перебування заповідача в момент складання заповіту 16.01.2013 у стані коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, а також не доведено, що заповідач не міг самостійно прочитати текст заповіту та самостійно його підписати.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,89, 141, 264-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Ганна Ярославівна, ОСОБА_5 , про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Баб`як Ганна Ярославівна, адреса знаходження: м.Львів, вул. Кульпарівська, 3.

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 09.08.2021.

Суддя: