Провадження № 2/229/549/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Головченко Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

В позовній заяві, яка надійшла до суду 19 квітня 2021 року, позивач вказав, що він перебував в шлюбі з ОСОБА_2 , шлюб було розірвано за рішенням суду вiд 21 липня 2020 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інших неповнолітніх дітей від даного шлюбу вони не мають.

Рiшенням Дружківського міського суду від 18 лютого 2021 року, з нього на користь ОСОБА_2 , було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання він не з`являвся, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнав позовні вимоги повному обсязі, не звернувши увагу на розмір частки аліментів від його доходів.

Він є працездатною особою, працює на підприємстві ТОВ «Керамресурс» та отримує постійну заробітну плату у розмірі 6829 грн. 17 коп. щомісяця, інших доходів він не має. В зв`язку з розглядом справи про стягнення аліментів в його відсутність при вирішенні обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, він не міг довести те, що у нього на утриманні є його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою пенсійного віку, отримує мінімальну пенсію, мешкає окремо та потребує матеріальної допомоги.

Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини його доходу до 1/4 частини.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . В підготовчому судовому засіданні пояснювала, що їх спільна з позивачем дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ряд захворювань шлунково-кишкового тракту, у зв`язку з чим потребує спеціальної дієти, лікування та зміни клімату місця проживання. У зв`язку з цим вона з дитиною на все літо вимушена виїхати до м. Одеси, де орендує житло. Вона зверталася до ОСОБА_1 за допомогою, але він допомоги на такі витрати не надає. Його мати дійсно є пенсіонеркою, але допомоги позивач їй також не надає, вона живе на пенсійні виплати.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки у нього на утриманні є його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсійного віку отримує мінімальну пенсію, мешкає окремо та потребує матеріальної допомоги.

Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна матеріального стану є самостійної, не залежної від зміни сімейного стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року №229/5834/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від його доходу.

Згідно з довідкою від 08 грудня 2020 року, наданою ТОВ «Керамресурс», ОСОБА_1 працює на вказаному підприємстві на посаді машиніста екскаватора, загальна сума його доходу за період з січня 2020 року по листопад 2020 року без урахування аліментів становить 75112,95 грн.

Суд звертає увагу на те, що зміна матеріального стану позивача, а саме необхідність надання матеріальної допомоги його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою пенсійного віку отримує мінімальну пенсію, мешкає окремо, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Крім того, позивачем не доведений той факт, що ОСОБА_4 є його матір`ю, також не надана довідка про розмір отримуваної нею пенсії, інформація про місце її проживання, житлові умови тощо.

Позивачем також не доведений факт додаткових витрат, пов`язаних з витратами на утримання його матері ОСОБА_4 , і відповідно погіршення матеріального стану позивача.

Таким чином позивач ОСОБА_1 не підтвердив належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану, у тому числі у зв`язку з необхідністю у наданні матеріальної допомоги його матері ОСОБА_4 .

Судом досліджено товарні чеки надані відповідачкою ОСОБА_2 , згідно з якими вона несе витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом ультразвукової діагностики органів черевної порожнини від 14 травня 2021 року дитина ОСОБА_3 має діагноз: збільшення правої частки печінки.

Відповідно до договору оренди квартири від 30 травня 2021 року ОСОБА_2 орендує у ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та несе витрати по сплаті оренди за вказану квартиру в розмірі 4500 грн. щомісячно.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, стягнутих судом на утримання неповнолітньої доньки позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Розмір стягуваних аліментів на її утримання є достатнім для забезпечення в повній мірі інтересів дитини та не є завищеним.

Обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Оскільки розмір стягнених аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, суд не встановив законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 2, 11-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2021 року.

Cуддя: С. О. Рагозіна