Справа № 756/9547/21
Провадження № 2-о/756/682/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Офіс Генерального прокурора, про встановлення факту, що має юридичне значення про встановлення факту, а саме недостовірності інформації та її спростування, -

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить суд визнати недостовірною інформацію, яка 23.05.2021 була розповсюджена про нього - ОСОБА_1 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (рос.) в мережі Інтернет на веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 / та її спростування.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування залишено без руху, надавши заявнику строк п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

02.08.2021 на адресу суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків поданої заяви.

Суддя, проаналізувавши матеріали заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування та додані до неї документи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Конституція України гарантує кожному право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію (частина 4 статті 32).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Національним законодавством, а саме частиною 1 статті 277 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 275 ЦК України вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, відповідно до статті 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Спростування недостовірної інформації може здійснюватись як у спосіб захисту честі, гідності, ділової репутації, так і встановлення факту недостовірної інформації. У той же час, перший розрахований на наявність спору та здійснюється в порядку позовного провадження, другий, - коли метою є лише встановлення факту, що має юридичне значення та здійснюється в порядку окремого (непозовного) провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У зв`язку з цим, суд зважає не лише на характер такої інформації (є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням), а й на те чи наявний суб`єкт, що поширив відповідну інформацію. Від цього також залежить, в якому порядку відбуватиметься захист чи відновлення порушених або оспорюваних прав, інтересів особи.

Так, ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування саме в порядку окремого провадження.

Неможливість встановлення автора статті та власника веб-сайту ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) обґрунтовує тим, що на запит не було отримано відповідної інформації, а тому автор та власник веб-сайту невідомий.

Врахувавши наведені заявником доводи щодо неможливості ідентифікації особи відповідача, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) дійшла висновку, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Таким чином, у разі, якщо інформація має свого суб`єкта поширення, такий повинен бути відповідачем у справах про спростування недостовірної інформації. А це, в свою чергу, виключає порядок розгляду справи в порядку окремого (непозовного) провадження.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Як вбачається зі змісту отриманої довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення, яка додана до заяви вбачається, що веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_3/ інформацію на якому заявник просить визнати недостовірною і спростувати її, має авторів Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_4 » саме: " ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ", та вказано ідентифікатор - адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_5 При цьому, у відповідності до довідки Дочірнього підприємства Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет Консорціуму Український центр підтримки номерів і адрес за №247/2021-Д від 30.06.2021 року за відомостями якої власником веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_3 є реєстрант доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 - компанія Go Daddy.com, LLC., та міститься інформація про хостинг-провайдера -Cloudflare, Inc.

Крім того, з довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення, яка додана до заяви вбачається, що з метою встановлення власника веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_3 можливо витребувати відповідно до законодавства (зокрема, в судовому порядку): дані про реєстратора доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3- у реєстратора цього доменного імені - Go Daddy/com, LLC; дані про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет - у хостинг-провайдера цього веб-сайту - Cloudflare, Inc.; дані про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: ІНФОРМАЦІЯ_3 у мержі Інтернет - у реєстранта доменного імені ІНФОРМАЦІЯ_3 та/або отримувача послуг хостингу.

Отже, належними відповідачами у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких має встановити особа, яка звертається до суду, а відтак наведені вище обставини дозволяють дійти висновку, що ідентифікація осіб відповідачів є можливою, що виключає встановлення факту недостовірної інформації в порядку окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи.

Окрім того, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Заявник зазначає, що поширена відносно нього інформація не відповідає дійсним обставинам, є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Інших аргументів, яке ж юридичне значення для нього має встановлення цього факту не наводить. Це свідчить про те, що до суду з даною заявою слід звернутися з метою подальшого захисту немайнових прав у порядку позовного провадження.

Зважаючи на вищенаведене, зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації, поширеної на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3/ та її спростування, вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Керуючись ст. 293 - 294, 315, 316, 318, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Офіс Генерального прокурора, про встановлення факту, що має юридичне значення про встановлення факту, а саме недостовірності інформації та її спростування.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач