Справа № 310/2254/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

04 серпня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кошевої О.А.,

за участю секретаря судового засідання Ледовської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, посилаючись на наступне, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року ПрАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» - є виконавцем послуги з централізованого опалення. 23.09.2015 року на адресу позивача надійшов лист від споживача теплової енергії Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 «про припинення дії договору № 1121 купівлі продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 23.03.2010 року» за умовами якого відпуск теплової енергії на потреби опалення здійснювався за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що протоколом проведення електронних торгів № 112730, відповідач придбав ціле вбудоване приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . та станом на17.09.2017 року за Відповідачем зареєстровано ціле убудоване приміщення загальною площею 69,7 кв. м., що розташоване за цією адресою.

Позивача вказав, що з метою врегулювання відносин між сторонами щодо відпуску теплової енергії на вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , на адресу Відповідача 22 квітня 2016 року було направлено пропозицію укласти договір та підписаний з боку Відповідача проект договору купівлі-продажу теплової енергії на потреби опалення. Відповідь на пропозицію укласти договір не отримано, підписаний договір на адресу Позивача не повертався.

Вищезазначене приміщення є вбудованим і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку.

В результаті проведених заходів, договір купівлі продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення з Відповідачем не укладено.

Позивача вказав, що обмежити постачання теплової енергії на об`єкт за яким відсутні договірні стосунки він не міг, так як приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому будинку.

03.02.2020 року на адресу місця проживання Відповідача та на адресу об`єкта нерухомого майна було надіслано вимогу про сплату боргу за вих. № 212 на суму 11 251,15 грн. (поштові квитанції додається). Відповідь на адресу Позивача не надходила, грошові кошти не сплачені. За період листопад 2018 року березень 2019 року Відповідачем отримано теплову енергію з урахуванням діючих тарифів на теплову енергію для категорії «інші споживачі» за зазначеним приміщенням на загальну суму 11 251 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 15 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, і що не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Позивач, згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року є виконавцем послуги з централізованого опалення, квартира відповідачів приєднана до внутрішньо будинкової централізованої мережі теплопостачання.

З матеріалів справи вбачається, що за відповідачем зареєстровано ціле убудоване приміщення загальною площею 69,7 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна «04», що підтверджується інформаційною довідкою № 97619791 від 18.09.2017 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно…»

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Згідно з пунктом 4 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року, користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, а пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Крім того, відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

З`ясовано, що 22 квітня 2016 року на адресу Відповідача було направлено пропозицію укласти договір та підписаний з боку Відповідача проект договору купівлі-продажу теплової енергії на потреби опалення. Відповідь на пропозицію укласти договір позивачем не отримано, підписаний договір на адресу Позивача не повертався.

Оскільки, вищезазначене приміщення є вбудованим і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку.

Обмежити постачання теплової енергії на об`єкт за яким відсутні договірні стосунки Позивач не міг, так як приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому будинку.

Відповідно до поштових квитанцій 03.02.2020 року на адресу місця проживання Відповідача та на адресу об`єкта нерухомого майна було надіслано вимогу про сплату боргу за вих. № 212 на суму 11 251,15 грн. Відповідь на адресу Позивача не надходила, грошові кошти не сплачені.

Згідно Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Теплова енергія хоча і є товаром, проте її властивості зводяться до наступного:

1. теплову енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати;

2. процес виробництва теплової енергії, як правило, непереривний і невід`ємно пов`язаний як з її транспортуванням, так і з споживанням;

3. теплова енергія при передачі споживається і не може бути повернена.

В зв`язку з тим, що повернення теплової енергії в натурі є неможливим, то Відповідач повинен відшкодувати її вартість.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов`язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб`єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

У пункті 3 Правил користування тепловою енергією дано визначення споживача теплової енергії як фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Водночас зі змісту інших положень Правил користування теплової енергії, зокрема з п. 44, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За період листопад 2018 року березень 2019 року Відповідачем отримано теплову енергію з урахуванням діючих тарифів на теплову енергію для категорії «інші споживачі» за зазначеним приміщенням на загальну суму 11 251 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 15 коп.

Таким чином, враховуючи той факт, що Відповідач весь час споживає теплову енергію яка постачається в будинок, в тому числі і до нежитлового приміщення Відповідача, добровільно не сплатив вартість спожитої теплової енергії, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та стягнення вартості набутої теплової енергії у розмірі 11 251 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 15 коп.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (Код , р/р НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк», МФО: 313957) заборгованість за теплову енергію на потреби опалення за період листопад 2018 року березень 2019 року у розмірі 11 251 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» (Код , р/р НОМЕР_3 у ПАТ «Приватбанк», МФО: 313399) витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Суддя О. А. Кошева