Провадження № 2/755/6399/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовною заявою в порядку ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просить стягнути з відповідачів на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 94 728,72 грн., моральну шкоду у розмірі 544 070,81 грн., а також попередні судові витрати у розмірі 28 800,00 грн.

05 серпня 2021 року вказану позовну заяву у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Коваленко І.В.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можуть бути прийняті до розгляду у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, ОСОБА_1 є потерпілим у кримінальному провадженні №0001098 від 09.04.2021р. за ч.1 ст.191 КК України, в якому на момент звернення до суду триває досудове розслідування, яке здійснюється Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. ОСОБА_1 у позовній заяві просить визнати його цивільним позивачем у кримінальному провадженні та стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду та збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 55 Конституції України закріплено про кожного на судовий захист.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Приписами ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецендентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд виходить із суті прав та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу об`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Позивач зазначає, що він подає цивільний позов на підставі ст. 128 КПК України, але водночас, у позові не обґрунтовує, чому його не пред`явив в кримінальному провадженні, а подав в порядку цивільного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що виходячи із підстав позову, істотне значення мають обставини вчинення злочину відповідачами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Питання винуватості/невинуватості осіб у вчиненні кримінального правопорушення може бути встановлено виключно судом в порядку кримінального судочинства.

Розгляд цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих вчиненням кримінального правопорушення, є об`єктивно неможливим до вирішення в порядку кримінального судочинства справи щодо вчинення відповідачами злочинів та постановлення судом обвинувального вироку, однак, позивачем до позовної заяви не долучено вироку, що набрав законної сили, відносно відповідачів.

Відповідно до положень ст.62 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1ст. 128 КПК України).

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, частиною 7 статті 128 КПК України закріплено право особи, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особи, цивільний позов якої залишено без розгляду, пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 03 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на норми ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що даний цивільний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в межах кримінального провадження. У разі не пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні, а також якщо цивільний позов буде залишено без розгляду, позивач має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. На даний час позивач має право звернутися з даним позовом до органу досудового розслідування, або до суду, в провадженні якого перебуває зазначене кримінальне провадження.

Згідно вимог п.1. ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо його заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 186, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст.128 КПК України.

Ухвала може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.В. Коваленко