Провадження № 2/752/4945/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 липня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - АТ «Банк Форвард»), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4299 від 05 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 69 445,73 грн та 850,00 грн за вчинення виконавчого напису.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаний виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки, зокрема, приватним нотаріусом в порушення вимог закону не було перевірено безспірність заборгованості за кредитом, а банком не було надано нотаріусу належний пакет документів, який давав би підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене, та зважаючи на те, що заборгованість не є безспірною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню зазначений виконавчий напис.

Разом із позовною заяву, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалами Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2020 року направлено до Голосіївського районного суду міста Києва матеріали за зазначеним позовом та заяву про забезпечення позову для подальшого розгляду.

Процесуальні дії у цивільній справі

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 25 січня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом із тим, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 4299 від 05 вересня 2020 року.

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 63142052 від 25 вересня 2020 року, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є. Ю., за № 4299 від 05 вересня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 69 445,73 грн та за вчинення виконавчого напису 850,00 грн.

Аргументи учасників справи

Особи, які беруть участь у розгляді справи повідомлялись про судовий розгляд справи у спосіб, передбачений ЦПК України, шляхом направлення судових повідомлень про відкриття провадження на адреси встановлені судом.

Факт отримання відповідачем примірника позовної заяви та копії ухвали про відкриття провадження у справі, підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи, однак у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву відповідачем та пояснень на позовну заяву третіми особами не подано.

Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Судом установлено, що 05 вересня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4299, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 200122159, що укладений 25 січня 2018 року між ПАТ «Банк Форвард» (правонаступником якого є АТ «Банк Форвард») та ОСОБА_1 .

Відповідно до зазначеного виконавчого напису строк платежу за кредитним договором настав, та боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводится за період з 29 березня по 28 квітня 2020 року та сума заборгованості складає 69 445,73 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 55 088,36 грн; заборгованість за процентами становить 13 757,37 грн; плата за пропуск мінімальних платежів становить 600,00 грн. За вчинення виконавчого напису - 850,00 грн.

Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за заявою (офертою) від 25 січня 2018 року, якою сторони погодили, що позивач робить оферту ПАТ «Банк Форвард» на умавах викладених в заяві, умовах надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» в рамках якого, але не виключно: розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей наданих заявником банку, строк дії ліміту під операції з карткою буду відповідати строку дії договору про картку (якщо інше не буде обумовлено в Умовах по карткам).

Поряд із цим, паспорт споживчого кредиту передбачає строк кредитування на 13 місяці, але може бути збільшений згідно з Умовами надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк-Форвард».

На сайті АТ «Банк Форвад» за посиланням: https://www.forward-bank.com/cards/about/documents/2021/07/umov_card.pdf, розміщенні умови Умови надання та обслуговування платіжник карток АТ "ФОРВАРД БАНК", де: для договору, укладеного з 17 липня 2015 року - по 19 листопада 2017 року (включно) складає 13 календарних місяців з дати укладання такого договору, який автоматично продовжується на строк відповідно до умов, які діяли на дату кожного автоматичного продовження, у випадку якщо жодна із сторін договору не скористається правом на дострокове розірвання договору, про що вона повинна письмово повідомити іншу за 60 (шістдесят) календарних днів, з урахуванням обмежень, вказаних в даних Умовах (пункт 2.21.2. вказаних Умов).

Поряд із цим, дослідженням матеріалів наданих приватним виконавцем, які надійшли на адресу суду 07 червня 2021 року, встановлено, що представником банку складалась рахонок-виписка про наявність заборгованості позивача перед відповідачем за договором № від 25 січня 2018 року, яка складає суму повної заборгованості у розмірі 69 445,73 грн.

Як зазначено у вказаній виписці, остання адресувалась на ім`я ОСОБА_1 за адресою направлення: АДРЕСА_1 . Відомостей, які б підтверджували направлення вказаного документу на адресу позивача, і того більше факту її отримання або відмови у отримання, матеріали надані приватним виконавцем не містять.

Норми права, які застосовував суд, мотиви суду

За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття».

Положення статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді протим Росії», від 28 жовтням 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський Суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887 цс 17.

Таким чином, у зв`язку з тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

Судом установлено, що договір № 200122159 від 25 січня 2018 року, укладений між ПАТ «Банк Форвар» (правонаступник АТ «Банк Форвар») та позивачем у формі з`явлення оферти та акцепту на неї нотаріально не посвідчений.

Тому вказане свідчить, що вимоги передбачені для вчинення виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані.

Так, стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження подання нотаріусу документів, передбачених законом, які б давали можливість вчинити виконавчі написи у встановленому законом порядку.

Суду не надано доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником.

Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Відтак, вказана у виконавчому написі сума є не безспірною.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

З боку відповідача суду не надано доказів на спростування зазначених обставин та правомірності дій стягувача в частині звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку, встановленого главою 16 порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами України та на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження той факт, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які спростовують безспірність суми боргу, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, що оскаржується.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1261,2 грн сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, докази про зазначені судові витрати наявні в матеріалах справи.

Керуючись статями 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4299 від 05 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість в розмірі 69 445,73 грн та 850,00 грн за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1261,2 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач- ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - акціонерне товариство «Банк Форвард», адреса: вул. Саксаганського, 105, м. Київ, 01032; .

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна; адреса: бул.Т.Шевченка, 38, прим. 147, кім. 5,7, м. Київ, 01032.

Суддя І. А. Кахно