Справа № 285/560/21
провадження у справі № 2/0285/375/21
29 березня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.
за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,
сторони по справі: позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський
за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач у 02.02.2021 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2010 року в сумі 12 100,44 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 14.12.2010 року. ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 08.12.2020 року заборгованість становила 13 529,82 грн., з яких: тіло кредиту - 3388,55 грн., заборгованість за відсотками - 8311,89 грн., нарахована пеня - 1829,38 грн. На власний розсуд позивач просить стягнути заборгованість по кредиту у розмірі 12 100,44 грн., з яких: тіло кредиту - 3388,55 грн., заборгованість за відсотками - 8311,89 грн., нарахована пеня - 400 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.
В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Не заперечував проти постановлення заочного рішення.
У встановлений строк відповідач не подала відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні.
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання; не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.12.2010 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк) укладено кредитний договір з ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 18).
У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
Банком до матеріалів позовної заяви не долучена довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», підписана відповідачем ОСОБА_1 .
Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування: про зміни кредитного ліміту в період з 13 квітня 2012 року по 17 січня 2020 року (а.с. 16).
Строк дії кредитної картки є строком кредитування. Із довідки банку слідує, що відповідачу за кредитним договором було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , яка має термін дії до листопада 2015 року (а.с. 17).
Згідно з наданого Банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 08.12.2020 року становила 13 529,82 грн., з яких: тіло кредиту - 3388,55 грн., заборгованість за відсотками - 8311,89 грн., нарахована пеня - 1829,38 грн. Проте на власний розсуд позивач просить стягнути заборгованість по кредиту у розмірі 12 100,44 грн., з яких: тіло кредиту - 3388,55 грн., заборгованість за відсотками - 8311,89 грн., нарахована пеня - 400 грн.
Також банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована (а.с. 12-15).
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 3388,55 грн. та за пенею у розмірі 400 грн., то суд виходить з наступного.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, також відповідачем не підписано і довідки, в якій сторони узгодили порядок та строки нарахування заборгованості за відсотками, пені та комісії.
Отже, позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування відсотків, пені та комісії.
Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 8311,89 грн., нарахованій пені - 400 грн.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
Також позивачем проігнорована і правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки кредитна картка відповідача № НОМЕР_1 мала термін дії до листопада 2015 року, проте відсотки АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути станом на грудень 2020 року.
Згідно виписки про рух коштів по рахунку встановлено, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, тому законними є вимоги банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3388,55 грн.
Оскільки позивачем надано докази про надання відповідачу кредитних коштів та про використання їх відповідачем, тому суд приходить до висновку про підставність вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3388,55 грн.
Відтак позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 4, 10, 12, 60, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 14.12.2010 року у розмірі 3388 (три тисячі триста вісімдесят вісім) грн. 55 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 3388,55 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 635 (шістсот тридцять п`ять) грн. 60 коп.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської област і за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Дата складення повного тексту рішення 29.03.2021 року.
Головуюча суддя Т.Г. Заполовська