Справа № 509/1480/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 31.03.2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст.ст. 151, 152 ЦПК України, в якій просить заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та реалізації незаконно побудованого (без дозвільних документів) чотирьохповерхового багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:2348 до ухвалення рішення по справі та набрання ним законної сили, а також просить заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії ( реєстрація прав та їх обтяжень) щодо чотирьохповерхового багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно побудованого (без дозвільних документів) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:2348.

Заяву обґрунтував тим, що він є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка граничить із земельною ділянкою відповідача, кадастровий номер якої :01:002:2348. Вважає, що відповідачем порушені вимоги законодавства України щодо дотримання будівельних норм, стандартів і правил пожежної безпеки, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням. Оскільки відповідач продовжує незаконно будувати будинок, самовільно змінив цільове використання земельної ділянки, порушив норми добросусідства, має намір вжити заходи для подальшого незаконного оформлення документів, що в наступному призведе до продажу законно побудованого майна, а тому вважає що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить та зробить неможливим виконання рішення суду про знесення самочинного будівництва і буде неможливо привести об`єкт до попереднього стану, тому просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 2, 4 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Виходячи з матеріалів заяви про забезпечення позову, враховуючи майновий характер майбутніх позовних вимог, з урахуванням того, що існує вірогідність самовільної зміни цільового призначення земельної ділянки та порушення норм добросусідства, суддя приходить до висновку про існування небезпеки невиконання або утруднення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки існує ризик подальшого відчуження можливо незаконно побудованого об`єкту нерухомості - спірного майна.

Вирішуючи питання щодо обрання заходу забезпечення позову, суддя доходить висновку, що вимога заявника про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном не підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення не є співмірним із заявленими вимогами й позбавляє сторону здійснювати всі правомочності власника.

Визначаючи вид забезпечення позову, суддя, виходячи з засад розумності та співмірності, необхідності дотримання прав відповідача, доходить висновку про необхідність обмеження можливості розпорядження ОСОБА_2 шляхом заборони останньому вчиняти будь-які дії щодо реєстрації та відчуження будь-яким особам чотирьохповерхового багатоквартирного будинку, що знаходиться на належній відповідачу на праві власності земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:2348, площею 0,12 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, слід також забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо вищевказаного об`єкту нерухомості.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача та їх розміру на час розгляду заяви про забезпечення позову, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцять днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 354 ЦПК України, п. 4 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо реєстрації та відчуження будь-яким особам чотирьохповерхового багатоквартирного будинку, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:2348, площею 0,12 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) щодо чотирьохповерхового багатоквартирного будинку, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:2348, площею 0,12 га, цільове призначення - для індивідуального садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

Суд роз`яснює відповідачу, що він може у відповідності до положень ч. 6 ст. 154 ЦПК України звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення. Питання про зустрічне забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Є.М. Панасенко