У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2021 Справа №607/13985/21

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Сливка Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду позов до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Одночасно із поданням позову позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 , яке знаходиться за її місцем проживання: АДРЕСА_1 ; з метою недопущення виїзду ОСОБА_2 за межі України та уникнення виконання рішення суду, скерувати ухвалу суду про заборону виїзду ОСОБА_2 з України до виконання рішення суду щодо повного повернення суми боргу за договором позики.

Оглянувши подану заяву про забезпечення позову та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, подана заява про забезпечення позову не відповідає вказаним вимогам закону. Зокрема, у заяві про забезпечення позову не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти сторін; не зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявниця.

Всупереч вимог пунктів 5-6 частини 1 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявниця та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Крім цього, зміст прохальної частини заяви про забезпечення позову є неконкретизованим. Зокрема, не вказано, на яке майно ОСОБА_2 заявниця просить накласти арешт.

Щодо вимоги заявниці про обмеження у праві виїзду відповідачки ОСОБА_2 за межі території України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Згідно із ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п.п 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору, який підлягає до сплати, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривень.

Однак, заявницею не сплачено судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову.

Частиною 10 статті 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на зазначені обставини, оскільки заява про забезпечення позову подана без додержання вимог статті 151 ЦПК України суддя приходить до переконання, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-153, 261, 353, Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка