Дата документу 04.08.2021 Справа № 336/3427/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №336/3427/21 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження №22-ц/807/2493/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року

м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Дев`яткова Антона Олександровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2021 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що в лютому 2021 року їй стало відомо про звернення стягнення на заробітну плату за місцем роботи Державному підприємстві «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГремонт», в межах виконавчого провадження №59459270, в результаті отримання підприємством від приватного виконавця Юхименко О.Л. постанови від 15 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Зважаючи на необізнаність щодо підстав відкриття відповідного виконавчого провадження представником ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця Юхименко О.Л. було направлено адвокатський запит, за результатами якого отримано постанову про відкритя виконавчого провадження №59459270. Зі змісту вищезазначеної постанови вбачалось, що відповідне виконавче провадження порушене на виконання виконавчого напису №861 вчиненого 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.

Листом приватного виконавця Юхименко О.Л. від 11 березня 2021 року №13588, надано копію виконавчого напису №861 вчиненого 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.

02 квітня 2021 року було направлено запит приватному нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчику В.В. про надання копій документів на підставі яких було вручено відповідний виконавчий напис, проте зазначений лист повернувся без вручення. Окрім того, з відкритих даних стало відомо, що ОСОБА_2 було анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.08.2020 №2691/5.

ОСОБА_1 вважає, що нотаріус, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не перевірив строки, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за №861 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості за кредитним договором №R091.0020946 від 11 грудня 2012 року. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7859.24 грн, стягнуті в межах виконавчого провадження №59459270, порушеного з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 21 червня 2019 року, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за №861 та грошові кошти в розмірі 2500,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, оскільки вважає, шо для забезпечення можливості належного виконання рішення суду у даній справі (у випадку задоволення позовних вимог), ефективного захисту та поновлення його порушених прав та інтересів, необхідно терміново вжити заходи для забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у межах виконавчого провадження №59459270, порушеному на підставі виконавчого напису, вчиненого 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області та зареєстрований в реєстрі за №861.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Дев`ятков Антон Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у межах виконавчого провадження №59459270, порушеному на підставі виконавчого напису, вчиненого 21 червня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. та зареєстрований в реєстрі за №861.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не врахував, що між сторонами дійсно виник спір щодо виконавчого напису, який є виконавчим документом та оскаржується в судовому порядку і зупинення стягнення на підставі такого виконавчого документа є передбаченим видом забезпечення позову. Крім того, до матеріалів справи надано Інформацію про виконавче провадження №59459270, копію листа приватного виконавця Юхименко О.Л. від 27.04.2021, копії розрахункових листів ДП «ЗДАРЗ МІГремонт», тобто ОСОБА_1 надала належні та беззаперечні докази того, що з її заробітної плати здійснюється примусове стягнення коштів у межах виконавчого провадження. Суд першої інстанції не звернув належної уваги на надані докази, як підставу обґрунтування заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим прийшов до помилкових висновків про відмову в задоволенні заяви. Неможливість виконання рішення суду полягає в тому, що якщо до кінця розгляду даної справи виконавчий напис вже буде виконано, то ухвалене рішення суду вже не зможе захистити права позивача.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

ТОВ « Фінансова компанія «Сіті Фінанс» будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про отримання судової повістки ( а. с. 47) до апеляційного суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності ТОВ « Фінансова компанія « Сіті Фінанс» повідомленою належним чином про дату, час і місце розгляду справи, яка не з`явилася в судове засідання, на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем взагалі не вказано яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливими чи ускладнити виконання рішення суду. Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обмеження прав позивача, які можуть бути усунуті шляхом застосування заходів забезпечення позову (так, не надано документів на підтвердження того, що позивач працює та з заробітної плати дійсно здійснюються відрахування в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису).

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому (п.4 Постанови "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 Пленум Верховного Суду України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що "конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача".

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №861 від 21 червня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.

На виконання оспорюваного виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. 03 липня 2019 року відкрито виконавче провадження та 15 грудня 2020 року передане на виконання до Державного підприємства «Запорізький державний авіаційний ремонтний завод «МІГремонт».

Зі змісту п.3 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче проведення» вбачається, що виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому встановлено, що 03 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження №59459270 на виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Разом з тим, можливе стягнення грошових коштів у розмірі 31485.25 грн з ОСОБА_1 призведе до порушення законних прав та інтересів позивача, унеможливить виконання рішення суду у разі визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, нормами ЦПК України передбачено саме такий вид забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, в разі оскарження такого документу боржником у судовому порядку.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилко прийшов до висновку про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для забезпечення позову у справі шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий вид забезпечення позову передбачений п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України та є співмірним із заявленими вимогами.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 21 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 861, до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням роз`яснень п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 369, 374,376,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Дев`яткова Антона Олександровича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2021 року у цій справі, скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі, задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису від 21 червня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 861.

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс», адреса: 04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37/41, Код .

Боржник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова буде складена протягом 10 днів.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.