Провадження №2/523/580/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25.05.2018 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Hyundai H-I» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Ак. Сахарова, допустив зіткнення з автомобілем «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2018 року (справа № 523/7510/18) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № АМ 120945 від 12.10.2017 року, автомобіль «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , було застраховано в СК «ПЗУ Україна». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ». На підставі страхових актів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 780 грн. 66 коп. Позивач зазначає, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало ПрАТ «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 10 523 грн. 60 коп., та таким чином різниця між виплатою та фактичним розміром збитків становить 3 257 грн. 06 коп. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі: 3 257 грн. 06 коп., та витрати понесені зі сплатою судового збору у розмірі: 2 102 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзивна позовну заяву, третій особі пояснення щодо позовних вимог відповідно до ст. 181 ЦПК України.

На адресу суду 19.02.2021 року (вх. № 4571) надійшли заперечення на позовну заяву за підписом відповідача ОСОБА_1 , згідно яких відповідач зазначає, що заявлений позов є безпідставним, а відтак не підлягає задоволенню. Відповідач зазначив, що відповідно до приписів Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди, так відповідно до ч. 22.1.ст. 22 Закону зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третіх осіб».

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» полісом АМ4014297, та його страхова компанія здійснила виплату в порядку регресу у розмірі визначеному страховиком, оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» не визнала розмір страхового відшкодування пред`явлений до сплати.

Також, у запереченнях відповідач зазначив, що відповідно до ст.29 Закону «У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки».

Відповідач зазначає, що відповідно до акту огляду транспортного засобу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в графі характер пошкоджень зазначено: пошкоджено задній бампер та нижній спойлер заднього бамперу.

Згідно розрахунку № 000005446 від 03.12.2018 року сума ремонту становить: 17 180 грн. 66 коп., і містить низку запасних частин і робіт, що ніяким чином не пов`язані з відновлювальним ремонтом відносно ушкодженого бамперу, також зазначив, що згідно наданих позивачем розрахунків не є можливим встановити розмір збитків, та якою організацією чи кваліфікованим спеціалістом його було здійснено.

На думку відповідача, позивач помилково пред`явив позовні вимоги до нього, сума зазначених збитків не доведена та безпідставна, а відтак просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.65-67).

Не погоджуючись з запереченнями на позовну заяву, представником позивача 19.03.2021 року (вх. № 7914) надано до суду відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що розрахунок вартості матеріальної шкоди було встановлено на підставі рахунку № від 03.12.2018 року згідно якого вартість відновлювального ремонту склала: 17 180 грн. 66 коп., та відповідно до даного розрахунку страховиком було складено акт та розраховане страхове відшкодування у розмірі: 13 780 грн. 66, яке було сплачено страхувальнику, що підтверджується платіжним дорученням № 24781 від 14.01.2019 року, таким чином загальний розмір страхового відшкодування за даним страховим випадком становить: 13 780 грн. 66 коп.

Представник позивача зазначає, що відповідно до вимог ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Крім іншого, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що його позовні вимоги узгоджуються із висновками Верховного суду з питання відшкодування шкоди з винної особи у разі недостатності коштів виплачених Страховою компанією винною особи та у разі не перевищення ліміту відповідальності, такі висновки викладені у Постанові ВС від 03.12.2020 року у справі № 352/1384/18.

На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача збитки у визначеному розмірі. На підтвердження обставин викладених у відповіді на відзив, представником позивача надано акту огляду транспортного засобу від 29.05.2018 року, акт огляду від 23.11.2018 року. (а.с.87-92).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2021 року, задоволено клопотання відповідача, витребувано від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» копії документів/результатів проведення авто товарознавчої експертизи автомобіля «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На виконання ухвали суду 23.06.2021 року (вх. № 185780) ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» направило на адресу суду копії витребуваних документів (а.с.109-116).

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з цим, позовна заява містить вимогу щодо розгляду справи у відсутність представника позивача, де зазначено, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.2-4).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явились, представник відповідача ОСОБА_3 , звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутність сторони відповідача, в якій зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.99).

Представник третьої особи ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, причини не явки суду повідомлені не були, будь-яких заяв щодо відкладення слухання справи або розгляду справи за відсутності на адресу суду не надходило (а.с.88).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами доказів на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25.05.2018 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом «Hyundai H-I» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Ак. Сахарова, допустив зіткнення з автомобілем «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_2 .

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2018 року (справа № 523/7510/18) ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі: 340 грн., та судового збору у розмірі: 352 грн.40 коп. Постанова суду набрала законної сили 03.08.2018 року (а.с.16).

Згідно ч 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи встановлено, що Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № АМ 120945 від 12.10.2017 року, автомобіль «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , було застраховано в СК «ПЗУ Україна».

Предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника пов`язані із володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та відповідно страхувальник взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с.17).

Матеріалами справи також встановлено, що під час настання страхового випадку автомобілем «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювала керування відповідно до довіреності виданої ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с.12-13).

Згідно заяви про настання страхового випадку по договору страхування повідомлення здійснила ОСОБА_2 , що підтверджується заявою (а.с.8-10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_4 , свідоцтво серії НОМЕР_3 (а.с.14).

Разом з цим, згідно матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», суд зауважує, що матеріали справи не містять копії Договору страхування/Полісу, однак, дана обставинам сторонами у справі не заперечувалась, а відтак не потребує доведенню.

Позивач зазначає, що ним на підставі страхових актів було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 13 780 грн. 66 коп. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало ПрАТ «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 10 523 грн. 60 коп., та таким чином різниця між виплатою та фактичним розміром збитків становить 3 257 грн. 06 коп. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь збитки в розмірі: 3 257 грн. 06 коп., та витрати понесені зі сплатою судового збору у розмірі: 2 102 грн.

Судом досліджується Акт огляду транспортного засобу від 29.05.2018 року згідно якого здійснено опис пошкодження транспортного засобу, де зазначено: бампер задній, деформація + порушення лакофарбове покриття, спойлер нижнього бампера задній, порушення лакофарбного покриття. В примітках інше зазначено: можливе скриті дефекти (панель задня, підсилювач бампера заднього, вихлопна система). Акт підписано ОСОБА_2 , та складено ОСОБА_5 (а.с.24).

До акту приєднані копії фотографій пошкодження (а.с.25-28).

Відповідно до розрахунку № від 03.1.2018 року складеного Філія «Автомобільний Дім Одеса» ПРАТ «ОДЕСА-АВТО» вартість відновлювального ремонту становить: 17 180 грн. 66 коп. (а.с.29-30).

Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA042/L01/03 від 11.01.2019 року страховиком визначено розмір страхового відшкодування у розмірі: 13 780 грн. 66 коп. (а.с.31).

На підтвердження сплати страхового відшкодування, позивачем надано платіжне доручення № 24781 від 14.01.2019 року, згідно якого страховиком було здійснено перерахування на ім`я ОСОБА_4 , страхове відшкодування у розмірі: 13 780 грн. 65 коп. (а.с.32).

Згідно листа щодо розгляду заяви на виплату страхового відшкодування в порядку регресу за підписом В.о. директора департаменту врегулювання збитків ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» Драганова О.М., повідомлено страховика щодо непогодження сум заявлених у регресній вимозі. Щодо непогодження з сумою призначеної до виплати, представником зазначено, що ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» звернулось до експертної компанії по нарахуванню зносу, який був відповідно визначний відповідно до п.7.38 методики автотоварознавчої експертизи та оцінки КТЗ і становить: 30%. Знос було нараховано на підставі даних платформи AUDAHISTORY, що підтверджують проведення ремонтно-відновлювальних робіт. Отже, сума зносу деталей становить: 7523, 53*30% =2 257 грн. 06 коп.

У листі зазначено, що з урахуванням Закону, страхове відшкодування зменшується на суму зносу в розмірі: 2 257 грн. 06 коп., та на суму франшизи по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому, заявнику у порядку регресу має бути сплачена сума у розмірі: 10 523 грн. 60 коп. (а.с.33).

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «ПЗУ Україна» звернулось до ОСОБА_1 , з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, згідно якої зазначено, що до ПрАТ «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 ,. як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків та відповідно просить здійснити виплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить: 3 257 грн. 06 коп. (а.с.34).

Відповідно до листа відповіді на претензію ОСОБА_1 , повідомив страховика щодо направлення запиту до страхувальника стосовно ситуації, що сталась з підстав не повного відшкодування в порядку суброгації, та відповідно зазначив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована полісом АМ4014297 (а.с.35).

Судом досліджується вимога в порядку суброгації № 202/2019 на суму 13 780 грн. 66 коп. (а.с.91), згідно якої ПрАТ «ПЗУ Україна» звернулось до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» в порядку ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст.ст. 993,1187,1191 ЦК України, про здійснення перерахунку зазначених сум страхових виплат на розрахунковий рахунок позивача.

Так, відповідно до розрахунку страхового відшкодування затвердженого начальником відділу розрахунку матеріального збитку, страхова сума за договором страхування АМ4014297 становить: 100 000, безумовна франшиза 1000 гривень, де зазначено: знос транспортного засобу на день настання страхового випадку 30%. Ринкова вартість автомобіля на момент ДТП 680 000 грн., вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються) - 17 180 грн. 66 коп., вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу 7 523 грн. 53 коп., вартість деталей, що замінюються (з урахування зносу деталей, що замінюються) 5 266 грн. 47 коп., вартість відновлювального ремонту (з урахування зносу деталей, що замінюються) 14 923 грн., 60 коп., розмір матеріального збитку - 14 923 грн., 60 коп. Зменшення розміру страхового відшкодування відповідно до п.36 цього розділу 3 400 грн., сума страхового відшкодування становить: 10 523 грн. 60 коп. (а.с.92).

До розрахунку надано розрахунок коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу (Ез) автомобіля «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року складає: - 30 % (а.с.93).

Отже, матеріалами справи встановлено, що позивач - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», звернувшись до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» з вимогою в порядку суброгації № 202/2019 на суму 13 780 грн. 66 коп., отримав відшкодування у розмірі: 10 523 грн. 60 коп.

Вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з такого.

Статтею 14 ЦК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом встановлено, що відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ 120945 від 12.10.2017 року, автомобіль «KIA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , було застраховано в СК «ПЗУ Україна, та заявою від 22.10.2025.05.2018 року страховика повідомлено про настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № 24781 від 14.01.2019 року страхувальник здійснив страхове відшкодування у розмірі: 13 780 грн. 66 коп. (а.с.32).

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Подібні висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та у Постанові Верховного суду від 03.12.2020 року у справі № 352/1384/18.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» обґрунтовано пред`явило позов до ОСОБА_1 , про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі: 3 257 грн., 06 коп., яка була не відшкодована страховою компанією винуватця ДТП, зокрема з урахуванням суми франшизи у розмірі: 1 000 гривень.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: п.п.12.1 передбачено - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі: 2 102 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 14, 988, 993, 1187, 1191, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 25, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 247, 263-265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: Товариство з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, МФО: 300528, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) суму страхового відшкодування у розмірі: 3 257 грн. 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, МФО: 300528, місце знаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі: 2 102 грн., 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.08.2021р.

Суддя: