Справа № 523/3520/20
Провадження №2/523/439/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Нестеренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі ФГВФО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі ФГВФО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, Перший Суворовський районний відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню звернувся адвокат позивача Демчук Ярослав Вікторович.

В обґрунтування позову зазначивши, що 10.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 та 08.12.2011 року, права кредитора за даним договором перейшли до ПАТ «Дельта Банк». В подальшому, 28.08.2013 року приватним нотаріусом КМНО Паракудою Іриною Вікторівною вчинено виконавчий напис № 2179 та запропоновано звернути стягнення не нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Представник позивача зазначає, що відносно ОСОБА_1 не існує жодного судового рішення про стягнення з неї на користь банку суми боргу. Оскільки, позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Також, ухвалою суду від 06.03.2020 року задоволено заяву представника позивача, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 42543930, що відкрито на підставі виконавчого напису № 2179 від 28.08.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Демчука Ярослава Вікторовича, залучено до участі в справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс».

Також, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Демчука Ярослава Вікторовича, витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису за реєстрованим № 2179 від 28.08.2013 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, на адресу суду 05.01.2021 року (вх. № 119) надійшов лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна щодо неможливості виконати ухвалу суду з підстав знищення документів, як таких, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, про що складено Акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду та які не підлягають зберіганню схвалений Протоколом засідання ЕПК державної архівної установи № 1 від 11.01.2019 року, відповідно документи, на підставі яких 28.08.2013 року вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2179 було знищено (а.с.98).

Не погоджуючись із позовними вимогами представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» 20.01.2021 року (вх. № 1252) подав відзив на позовну заяву, згідно якого представник відповідача Земляков О.А., зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом в порядку ст. 18 ЦК України було здійснено захист цивільних прав кредитодавця. Також зазначив, що при вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом були дотримані вимоги передбачені підпунктом 3.1. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та було перевірено безспірність заборгованості, згідно переліку документів затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до п.1. Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуси за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Представник відповідача зазначив. що на момент вчинення виконавчого напису заборгованість за договором була безспірною, спір про право був відсутній. Також, представником зазначено, що позивач безпідставно посилається на Закон України «Про мораторій», оскільки норми Закону не містять будь яких застережень або прямих заборон нотаріусу вчиняти виконавчі написи, крім іншого, даний закон набрав чинності після вчинення виконавчого напису у 2014 році, в той час, як виконавчий напис було вчинено у 2013 році. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог, як таких, що не доведені та необґрунтовані (а.с.104-106).

Також, 10.03.2021 року (вх. 6676) на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача ОСОБА_1 адвокат Демчук Ярослав Вікторович зазначив, що під час вчинення оскаржуваного напису нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості, зокрема з тих підстав, що Переліком документів не було передбаченого таких документів як безспірність заборгованості. Також зазначив, що встановити наявність безспірної заборгованості в односторонньому порядку є неможливим. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису вбачається відсутність документів, які могли підтвердити або спростувати безспірність заборгованості.

Також, у відповіді на відзив представник позивача зазначив, що Київським апеляційний адміністративним судом у справі № 826/20084/14 визнано не чинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів « заставлене майно» доповнити словами « (крім випадку, передбаченого п.11 цього переліку); Доповнити розділ п.11. такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б)оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що було надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягуюча про непогашення заборгованості; г) довідка Фінансової установи про ненадходження платежу; п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами «новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з розрахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.»..

Вказана постанова була залишена без змін Вищим адміністративним судом України та Великою Палатою Верховного Суду.

Щодо відсутності спору про право, представник позивача зазначив, що таке твердження відповідача є помилковим, оскільки 12.01.2012 року ПАТ «Дельта Банк» направив позивачу повідомлення про зміну кредитора разом із вимогою про погашення заборгованості у розмірі: 99 091, 90 доларів США по тілу кредиту, 40 014, 26 доларів США по відсотках. Також, представником зазначено, що 12.09.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було ініційовано позов до позивача та судом було відкрито провадження у справі № 523/14016/14, тобто, наявність спору про право існувала та вона підтверджена документально з 2012 року.

На підтвердження обставини викладених у відповіді на відзив представником позивача надано до суду лист повідомлення про зміну кредитора, копію рішення суду від 7.04.2015 року (справа № 523/14016/14-ц) про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.118-132).

В останнє судове засідання позивач ОСОБА_1 та адвокат позивача Безбабна Анастасія Олександрівна не з`явились, при цьому, представник позивача звернулась до суду з заявою про слухання справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові (а.с.147).

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» Земляков Олексій Анатолійович також звернувся до суду з заявою про слухання справи за його відсутності, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням відзиву на позовну заяву (а.с.148).

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» не з`явився, про слухання справи повідомлений (а.с.146), про причини не явки суд не повідомив, не подав відзиву тощо.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, до суду також не з`явились, звернулась із заявою про слухання справи за її відсутності (а.с.141).

Представник Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.143), про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами у справі відзив, відповідь на відзив докази на підтвердження та спростування викладених обставин у позові суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Згідно досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що 10.12.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №0, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 , кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів США, які остання мала повернути не пізніше 10.12.2028 року, сплативши за його користування 12,40 % річних. Також, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Банком було прийнято в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» 08 грудня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору в обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Так, відповідно до листа повідомлення про передачу ПАТ «Дельта -Банк» 12.01.2012 року надіслало повідомлення ОСОБА_1 , щодо зміни кредитора за кредитним договором та повідомлення про наявність заборгованості тощо (а.с.124).

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо отримання боржником такого повідомлення.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2015 року (справа № 523/14016/14-ц) у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.12.2007р. в розмірі 168 631,71 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 1704731,69 гривень, а саме: на квартиру загальною площею 61,6кв.м., що знаходиться за адресою, АДРЕСА_2 , шляхом передачі і визнання за Іпотекодержателем - ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказану квартиру шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на квартиру та виселення її з квартири відмовлено в повному обсязі (а.с. 125-127).

Відповідно до ч 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно виконавчого напису від 28.08.2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальської (Паракуди) Ірини Вікторівни № 2179 пропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 задовольнити вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» в сумі 1 266 124 грн. 85 коп.

Також, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2014 року ВП № 42543930 державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2179 від 28.08.2013 року (а.с.17).

Відповідно до листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17.02.2020 року № 42543930/4 адвокату Демчуку Я.В. повідомлено, що в провадженні Першого ВДВС перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса про стягнення з боржника грошової суми в розмірі: 1266124, 85 грн. Зазначено, що станом на 17.02.2020 року триває виконання зазначеного виконавчого провадження. А саме: опис майна належного ОСОБА_1 ,. для подальшої передачі до ДП «Сетам» щодо продажу на аукціоні для погашення заборгованості (а.с.16).

Дані обставини, також підтверджуються Інформацією про виконавче провадження (а.с.27-30).

Судом також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.11.2019 року Новим кредитором за кредитним договором №0 від 10.12.2007р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс».

Як зазначив Верховний Суд України в своїй правовій позиції, викладеній в постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом напису відбувається саме шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

До того ж, згідно розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172) «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості.

Тобто, об`єктом дослідження нотаріусом при вчиненні виконавчого напису є кредитний договір та виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто, дана виписка щодо боргу та строку його погашення, надається саме стягувачем - стороною кредитного договору.

Однак, з огляду на досліджені документи, вбачається, що між сторонами на момент вчинення виконавчого напису був в наявності спір про право (обов`язок) та розмір і строки виконання зобов`язання, оскільки відповідачем не було подано нотаріусу (і не могло бути подано) виписку із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення саме перед стягувачем - стороною кредитного договору.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає, наявність спору щодо заборгованості та відсутності доказів протилежного на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, відсутність повідомлення та сповіщення боржника щодо заборгованості та таким чином порушення прав боржника на захист його інтересів щодо майна та права на житло в порушення Постанови КМУ від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», адже відповідач не надсилав позивачу жодної письмової вимоги, тим самим й не міг надати копію цієї вимоги нотаріусу.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо, нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальською (Паракудою) Іриною Вікторівною від 28.08.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 2179 щодо задоволення вимог стягувача за рахунок нерухомого майнае: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , за кредитним договором про надання споживчого кредиту № №0 від 10.12.2007р. укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , як такий, що не підтверджений випискою по рахунку позивача за договором кредиту, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцяти денний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому за відсутності доказів наявності з боку позивача кредитного боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.

Разом з цим, суд погоджується з висновками представника відповідача викладеними у відзиві на позов щодо безпідставності посилання позивача в позові на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судом приймаються до уваги висновки викладені у відзиві, щодо не можливості застосування даного Закону до спірних правовідносин з підстав набрання ним законної сили в 2014 року, в той час, як спірні правовідносини між сторонами виникли в 2013 року, тобто за рік до набрання сили даним Законом, а відтак твердження позивача та посилання на порушення норм Закону судом до уваги не приймаються та не розглядають.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі ФГВФО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у розмірі: 1 295 грн. 20 коп., понесені позивачам при подачі позову до суду.

Разом з цим, адвокатом позивача зазначено про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, яка становить: 10 000 гривень. При цьому, належних та допустимих доказів оплати позивачем вказаних витрат, фінансових документів, у відповідності до положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженому в Постанові Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01. 2005 р. за № 40/10320), до матеріалів справи не додано, не дано розрахунку та або акту прийому передачі виконаних робіт, а тому вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 15,16,18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 34,87- 89 Закону України «Про нотаріат», п.п. 1.1., 3.1., 3.2., 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст.2,10,12,49,76,77-81,82,89,265,272,274-279,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі ФГВФО, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальська (Паракуда) Ірина Вікторівна, Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальської (Паракуда) Ірини Вікторівни від 28.08.2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 2179 щодо задоволення вимог стягувача за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , за кредитним договором про надання споживчого кредиту № №0 від 10.12.2007р. укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 в сумі 1 266 124 грн. 85 коп., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (, місце знаходження м. Київ, пр. С. Бандери, буд.28-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі: 1 295 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне судове рішення складено 26 липня 2021 р.

Суддя: