ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №592/9412/20

Номер провадження 22-ц/816/533/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сумського міського центру зайнятості на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Косолап М.М. у м. Суми, повне судове рішення складено 26 січня 2021 року,

в цивільній справі за позовом Сумського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року Сумський міський центр зайнятості пред`явив позов до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої допомоги у розмірі 9212,97 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надано статус безробітного, з 24 листопада 2019 року по 24 травня 2020 року він отримував допомогу по безробіттю. Сумським міським центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку, яким встановлено, що з 20 квітня 2020 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком, тобто у період з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року ОСОБА_1 незаконно отримав допомогу по безробіттю у розмірі 9212,97 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року у задоволенні позову Сумського міського центру зайнятості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав правової оцінки правомірності отримання ОСОБА_1 одночасно виплат за різними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування з 20 квітня 2020 року: пенсії за віком та допомоги по безробіттю. Суд не врахував, що статус безробітного та статус пенсіонера за віком є взаємовиключними, ОСОБА_1 діяв недобросовісно - про призначення йому пенсії за віком центр зайнятості не повідомив.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти доводів апеляційної скарги, які на його думку є необґрунтованими, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність недобросовісності з його боку при отриманні допомоги по безробіттю за квітень-травень 2020 року та ухвалив законне рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного. На підставі його заяви заведена персональна картка № НОМЕР_1 та з 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надано статус безробітного (а.с. 3, 4).

01 листопада 2019 року складено Індивідуальний план працевлаштування безробітного № 0017 з яким ознайомлено ОСОБА_1 та останній відповідно до пункту 4.2.7 зобов`язався інформувати Центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг (а.с. 5).

Наказом від 01 листопада 2019 року № НТ191101 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 01 листопада 2019 року по 25 жовтня 2020 року (а.с. 9-10).

09 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою за призначення пенсії (а.с. 85), рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 17 січня 2020 року заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 пункту 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідних документів, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій (а.с. 65).

03 березня 2020 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою за призначенням пенсії (а.с. 89), рішенням Головного управління Пенсійного фонду України від 04 березня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 115 пункту 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідних документів, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій (а.с. 96).

28 квітня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області звернулося до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України з запитом про надання документів, а саме - належним чином завірених копій документів, на підставі яких ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій (а.с. 113).

12 червня 2020 року Галузевим державним архівом Міністерства оборони України на вказаний запит надано архівну довідку (а.с. 115).

17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою за призначенням пенсії у якій зазначив вид пенсії за віком (а.с. 93).

18 червня 2020 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 20 квітня 2020 року, що підтверджується протоколом розпорядження щодо призначення пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому 20 квітня 2020 року (а.с. 48-49).

10 червня 2020 року ОСОБА_2 складено службову записку, в якій зазначено, що під час опрацювання пам`ятки «Розслідування за даними РЗО» виявлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію цивільного пенсіонера. Довідку про призначення пенсії не надав, у зв`язку з чим просила провести перевірку (а.с. 65 зворот).

Листом від 19 червня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило директора Сумського міського центра зайнятості, що ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до статті 115 пункту 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 квітня 2020 року (а.с. 8).

За період з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 9212,97 грн, з яких: квітень 2020 року 2926,86 грн; травень 2020 року 6286,11 грн (а.с. 12).

Наказом від 23 червня 2020 року № НТ200623 ОСОБА_1 з 24 травня 2020 року припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення відповідно до підпункту 8 пункту 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення», підпункту 8 пункту 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та підпункту 2 пункту 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності (а.с. 9).

Наказом від 24 червня 2020 року № НТ200623 ОСОБА_1 з 23 червня 2020 року припинено реєстрацію безробітних у зв`язку з встановленням факту подання зареєстрованим безробітним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання йому статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації відповідно до абзацу 18 підпункту 1 пункту 30 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності (а.с. 9).

Наказом від 24 червня 2020 року № НТ200624 затверджено повернути виплату з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року, сума боргу 9212,97 грн. відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 10-11).

24 червня 2020 року ОСОБА_1 перераховано пенсійну виплату у розмірі 18227,74 грн (а.с. 110-111), цього ж дня йому видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 (а.с. 112).

25 червня 2020 року та 23 липня 2020 року Сумським міським центром зайнятості на адресу ОСОБА_1 направлені вимоги про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю за період з 20 квітня 2020 року по 25 травня 2020 року в сумі 9212,97 грн протягом 15 календарних днів з дня отримання цього повідомлення (а.с. 18, 19).

Згідно з Довідкою-розрахунком заборгованість ОСОБА_1 перед Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття станом на 07 серпня 2020 року складає 9212,97 грн (а.с. 20).

Відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними допустимими доказами факту незаконності отримання відповідачем допомоги по безробіттю за період з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року, а також недобросовісності зі сторони ОСОБА_1 , як набувача такої виплати на момент їх отримання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про зайнятість населення» безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років.

За змістом частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Пунктом 7 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Суд першої інстанції також врахував тлумачення цієї статті, викладені у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17, за якими законодавцем передбачені два виключення із правила встановленого статтею 1215 ЦК України: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

З огляду на встановлені обставини справи з урахуванням зазначених норм матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно установив відсутність правових підстав для повернення ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, виплаченої центром зайнятості добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку набувача.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком прийнято Сумським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України 18 червня 2020 року, тобто у період з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року відповідач не мав статусу особи, яка втратила працездатність, та пенсію за віком не отримував, а отже перебуваючи на обліку, як безробітний, добросовісно одержав допомогу по безробіттю, яка була його єдиним засобом існування у цей період.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та статтею 1212 ЦК України, для стягнення з відповідача виплаченої йому допомоги по безробіттю. При цьому місцевим судом правильно зазначено про відсутність недобросовісності з боку відповідача, оскільки у період з 20 квітня 2020 року по 24 травня 2020 року відповідач перебуваючи на обліку, як безробітний, правомірно отримував допомогу по безробіттю, рішення про призначення йому пенсії за віком було прийнято вже після припинення виплат по безробіттю 18 червня 2020 року.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, всупереч приписам вказаних норм позивачем не було надано суду доказів достатніх для висновку про зловживання відповідачем своїми правами та безпідставного отримання ним виплат по безробіттю.

Твердження позивача про те, що відповідач набув статусу пенсіонера за віком з 20 квітня 2021 року, висновків суду по суті спору не спростовує, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи.

Колегія суддів також звертає увагу, що висновки викладені Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц, а також Верховним Судом України у постанові від 02 жовтня 2013 року у справі №6-88цс13, на які посилається апелянт, не підлягають до застосування у даній справі, оскільки фактичні обставини у цих справах не є подібними до обставин справи, яка переглядається.

З зазначеного вбачається, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, які були безпосередньо досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, процесуальних підстав для переоцінки доказів апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сумського міського центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук