Справа № 462/2088/17 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2284/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м.Львів

Справа № 462/2088/17

Провадження № 22ц/811/2284/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 10 липня 2020 року у складі судді Румілової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи: ОСББ «Пролісок 19», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,-

встановив:

13 травня 2017 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з дружиною ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що ця квартира належить йому на праві спільної сумісної власності. Зазначає, що 14 лютого 2017 року з вини відповідачів, які проживають у квартирі АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, сталося залиття його (позивача) житла. 14 лютого 2017 року він ( ОСОБА_3 ) звернувся в ОСББ «Пролісок 19» для врегулювання конфлікту та складення акту про залиття квартири. Відповідачі не впустили представників «ОСББ» у своє житло для з`ясування причин залиття. 15 лютого 2017 року комісією ОСББ «Пролісок 19» та мешканців квартир АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будинку проведено обстеження його (позивача) квартири. Відповідно до акту комісії залиття квартири відбулось з вини відповідачів. Відповідачі відмовилися відшкодувати шкоду. 2 березня 2017 року він звернувся до ФОП ОСОБА_7 із заявою про проведення експертного будівельно-технічного дослідження його квартири щодо розміру завданих майнових збитків внаслідок залиття. Експертизою зафіксовано наявність слідів залиття в коридорі на стелі і стіні, в житловій кімнаті на стіні та паркеті, у ванній кімнаті на стелі та визначено розмір майнової шкоди. Стверджує, що йому та його сім`ї також завдані моральні страждання. Просить позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування майнової шкоди 4 125 грн., 5 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати, всього - 21 125 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили таку задовольнити, посилаючись на її доводи.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 цього Кодексу судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

Відповідачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку.

В матеріалах справи наявний оригінал акта про залиття від 15 лютого 2017 року. У цьому акті зазначено, що він складений комісією у складі виконавчого директора Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пролісок 19» ОСОБА_9 та секретаря ОСОБА_10 . Акт підписаний також трьома мешканцями будинку. З тексту акту вбачається, що 14 лютого 2017 року у квартирі АДРЕСА_4 відбулося залиття холодної води у ванній кімнаті, туалеті, коридорі і спальні, причини залиття не відомі, необхідне проведення ремонтних робіт по відновленню побілки (т.1 а.с.5).

До заперечень на позов відповідач ОСОБА_4 додала копію акта від 15 лютого 2017 року. У запереченнях відповідач вказує, що в акті, який надав позивач, дописано слово «паркет», яке відсутнє у копії. При огляді наданого оригіналу і копії акту виявлено, що надана відповідачем копія не відповідає оригіналу акта, наданого позивачем. Зокрема, печатка ОСББ «Пролісок 19» проставлена під різними кутами та у різному місці; підписи секретаря ОСОБА_10 і мешканців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 різні; слово « ІНФОРМАЦІЯ_3 » виконано по-різному; у словах «відбулося» та «Невідома» інтервали між буквами різні; біля підпису ОСОБА_12 у копії зазначено: « ОСОБА_13 квартири АДРЕСА_3 », у оригінала запис «82» відсутній.

За заявою позивача проведено експертне будівельно - технічне дослідження, про що 14 березня 2017 року складено висновок № 3-17Д. З цього висновку вбачається, що експертом виявлено залиття 4-річної давнини, що не враховано при визначення розміру шкоди, а також сліди замокання та визначено розмір завданої майнової шкоди. Експертом проведено фотофіксацію слідів замокання (т.1 а.с.7-19).

З листа ОСББ «Пролісок 19» від 23 лютого 2017 року, адресованого ОСОБА_3 , який до матеріалів справи долучено відповідачем ОСОБА_4 , вбачається, що виконавчий директор та секретар відкликали свої підписи в акті від 15 лютого 2017 року із зазначенням, що факт залиття квартири АДРЕСА_4 мешканцями квартири АДРЕСА_2 не підтвердився, а також те, що було введено в оману представників ОСББ про залиття під час складання акту про залиття (т.1 а.с.37).

З висновку експерта № 4721 від 25 травня 2018 року вбачається, що причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_4 , яке мало місце 14 лютого 2017 року, могло бути витікання води з внутрішньоквартирнорї мережі гарячого та (або) холодного водопостачання, що знаходиться в приміщенні суміщеного санвузла квартири АДРЕСА_2 (т.1 а.с.101-103).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Вказаний акт складається комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира, яку було залито.

Згідно додатку № 4 та роз`яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що акт про залиття квартири не містить відомостей щодо самого затоплення, зокрема причин залиття, наслідки залиття; акт складено за відсутності відповідачів. Такий акт не відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Акт відкликаний ОСББ «Пролісок 19». Неналежно складений акт про залиття квартири є недопустимим доказом.

Суд першої інстанції вказав, що відповідно до висновку експерта №4721 Львівського НДІСЕ від 25 травня 2018 року з урахуванням того, що причини виникнення залиття усуваються негайно, встановити експертним шляхом причину пошкоджень, що були виявлені в приміщеннях квартири АДРЕСА_4 , не надається можливим, і тому основними об`єктами дослідження, для встановлення причин «ретро» є матеріали справи. Висновок експерта, що причиною залиття квартири могло бути витікання води з внутрішньої мережі гарячого та (або) холодного водопостачання, що знаходиться в приміщенні суміщеного санвузла квартири АДРЕСА_2 , є припущенням, тому не є належним допустимим доказом спричинення відповідачами шкоди позивачу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 319 ЦК України, яка регулює питання здійснення права власності, визначено, що власність зобов`язує (частина 4); власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян (частина 5).

Статтею 22 цього Кодексу передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо остання не доведе відсутність її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини завдавача шкоди.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди.

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 цього Кодексу визначено виключний перелік підстав звільнення від доказування, в якому відсутні презумпції. Відповідачі не надали доказів, якими стверджується відсутність їх вини у заподіянні шкоди.

Із статті 1166 ЦК України, яка містить презумпцію вини, вбачається, що обов`язок доказувати невинуватість лежить на особі, яка завдала шкоди. ЦК України не покладає на жодну із сторін обов`язок доказувати вину заподіювача шкоди.

Відповідачі не скористалися своїм правом щодо доведення відсутності їх вини у залитті квартири позивача. Відтак, вони несуть відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття.

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_5 .

Згідно з частиною 1 статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Підстави відповідальності та відшкодування моральної шкоди передбачені статтями 23 і 1167 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню , моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

При вирішенні цього спору колегія суддів виходить з того, що 14 лютого 2017 року сталося залиття квартири позивача з розміщеної над нею квартири відповідачів. Експертом, який проводив фотофіксацію при огляді квартири, розмежовано попереднє залиття, що не враховано при визначенні розміру шкоди, та замокання 14 лютого 2017 року. Висновки експерта у цій частині підтверджені свідками ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

На підставі аналізу наведених вище доказів у їх сукупності та кожного окремо, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачами не надано докази, якими стверджується відсутність їх вини у спричиненні майнової шкоди позивачеві.

Виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності; колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 264 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В користь позивача підлягає стягнення з відповідачів майнова шкода в розмірі 4 125 грн.

Позивач у зв`язку з пошкодженням його майна, викликаним залиттям квартири та необхідністю усунення наслідків цього залиття повинен був вживати додаткових заходів для організації свого життя та побуту. У зв`язку з цим він зазнав втрат немайнового характеру. З урахуванням обставин справи, принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в користь позивача із відповідачів належить стягнути моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., що відповідатиме позиції Верховного Суду України, наведеній у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8 054,40 грн. (по 4 027,20 грн. з кожного), виходячи з того, що матеріалами справи підтверджено сплату позивачем 640 грн. і 1261,21 грн. судового збору, 2 000 грн. і 2860 грн. - за проведення експертиз, 500 грн. витрат, пов`язаних з викликом експерта в судове засідання та 6 000 витрат на правничу допомогу адвоката згідно договору, підтверджених оплат та актів приймання-передачі виконаних робіт.

Керуючись: ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381- 384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 липня 2020 року скасувати і прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) в користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 ) 4 125 грн. майнової шкоди, 2 000 грн. моральної шкоди; 8 054, 40 грн. судових витрат (по 4 027,20 грн. з кожного), всього: 14 179, 40 грн. (чотирнадцять тисяч сто сімдесят дев`ять грн. 40 коп.)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 26 березня 2021 року.

Головуючий

Судді