Провадження № 2/947/58/21
Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Поведьонкові І.А, розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у якому просить суд поділити спільне майно подружжя, квартиру АДРЕСА_1 визнавши за нею право власності на 3/4 частині цієї квартири, посилаючись на ст.60,69,70 СК України, позовні вимоги вмотивовані тим, що квартира набута під час шлюбу і в неї на утриманні знаходяться діти від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідач відзиву на позов не надав, поштові повідомлення з повістками надсилалися йому за зареєстрованим місцем проживання та повернулися до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», отже на підставі ст.128ч.8 ЦПК України вважається, що отримав повістки належним чином. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.
Відповідач у засідання не прибув.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
14.02.2014р. сторони зареєстрували шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 , а 16.03.2019р. ОСОБА_6 .
Під час перебування сторін у шлюбі 22.03.2016р. була придбана квартира АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована за відповідачем.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 2.12.2019р. у справі №520/15676/19 шлюб між сторонами розірвано, діти після розірвання шлюб мешкають з позивачем.

Постановою Київського районного суду від 22.02.2020р. у справі №947/18755/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, однак на підставі ст.22 КУпАП його звільнено від відповідальності,винесено усне зауваження.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Таким чином, вказана квартира на підставі ст.60 та 63 СК України є об`єктом спільної часткової власності позивача та відповідача у рівних частках, і позивач має право на поділ майна подружжя.

Суд зазначає що право, передбачене ст.70 ч.1 СК України, презюмується, і вважає за необхідне захистити це право позивача, яке є об`єктом спільної сумісної власності - спірну квартиру, визнавши за нею право власності на 1/2 її частину.

Суд не знаходить підстав для відступлення від рівності часток у даному випадку, оскільки передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток відсутні, а проживання двох дітей з позивачем, з огляду на встановлені обставини та положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Суду не надано доказів існування спору між сторонами щодо аліментів. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, стороною позивача не доведено, тому суд не знаходить підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , визнавши на неї право власності по Ѕ частині за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір 3000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання через суд першої інстанції. Якщо у засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Бескровний Я. В.