Справа № 541/458/20
Номер провадження 2/541/34/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 березня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Непокупної Л.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В :

11.03.2020 до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період з 25.06.2019 по 02.07.2019 включно, в Інтернет - мережі «Фейсбук» на акаунті «Полтавська хвиля», адміністратором акаунта було тричі розміщено недостовірні відомості, що мають на меті приниження честі та ділової репутації ОСОБА_1 , зокрема: Пост від 25.06.2019. - Бо через скандали і співпрацю з регіоналами та іншими "грошовими мішками" його [ ОСОБА_1 ] вигнали звідусіль, де він тільки був. - Вигідних голосувань, які оплачувались з кас регіоналів, на його рахунку [ ОСОБА_1 ] теж вистачає. - За торгівлю своїм голосом його [ ОСОБА_1 ] виперли з партії. ОСОБА_3 від 28.06.2019. - ОСОБА_4 воював не ділом, а словом. -Та й як тут було не повернутися. Контракт все одно закінчувався. Пост від 02.07.2019. -Набрав в помічники пройдисвітів і кримінальників. -Тесть непогано стоїть в Броварах. Вони [ ОСОБА_1 ] вже місцеве таксі під себе підминають.

На момент, коли позивач дізнався про вказані публікації, за даними Інтернет - мережі Фейсбук - на публікацію від 25.06.2019 відреагувало НОМЕР_1 особи; на публікацію від 28.06.2019 відреагувало 73 особи; на публікацію від 02.07.2019 відреагувало 59 осіб.

Недостовірна інформація, що мала на меті приниження честі та ділової репутації позивача, була поширена за допомогою мережі Інтернет та доведена до відома мінімум 274 осіб, які відреагували на дану інформацію. Оскільки вказані авторами відомостей факти є недостовірними, розміщена ними інформація підлягає спростуванню особами, що її розмістили. Як вбачається із службової інформації, розміщеної на акаунті «Полтавська хвиля» Інтернет - мережі «Фейсбук», адміністраторами сторінки (тобто особами, які мають права (можливості) розміщувати на акаунті інформацію, є 9 осіб, які знаходяться в Україні. Вказані особи, крім відповідача, позивачу невідомі. Те, що відповідач є одним із адміністраторів акаунту «Полтавська хвиля» може бути підтверджено в ході розгляду справи після отримання пояснень від останнього, а також шляхом витребування відомостей про адміністраторів сайту у Інтернет - провайдерів. Представником позивача були подані адвокатські запити до вищевказаних юридичних осіб, з метою отримання інформації стосовно даних про власника веб-сайта. Натомість, станом на момент подання позову, запрошувана інформація отримана не була. Тому в позовній заяві просив витребувати у ПАТ «Укртелеком» та ТОВ «Воля-Кабель» відомості про адміністраторів власників акаунту «Полтавська хвиля» в інтернет мережі «Фейсбук». В зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати недостовірною вищезазначену інформацію, розміщену в Інтернет - мережі «Фейсбук» на акаунті «Полтавська хвиля»: Пост від 25.06.2019 «Бо через скандали і співпрацю з регіоналами та іншими "грошовими мішками" його [ ОСОБА_1 ] вигнали звідусіль, де він тільки був. Вигідних голосувань, які оплачувались з кас регіоналів, на його рахунку [ ОСОБА_1 ] теж вистачає. За торгівлю своїм голосом його [ ОСОБА_1 ] виперли з партії». Пост від 28.06.2019 « ОСОБА_4 воював не ділом, а словом. Та й як тут було не повернутися. Контракт все одно закінчувався». Пост від 02.07.2019 «Набрав в помічники пройдисвітів і кримінальників. Тесть непогано стоїть в Броварах. Вони [ ОСОБА_1 ] вже місцеве таксі під себе підминають». Зобов`язати відповідачів спростувати поширені недостовірні відомості про ОСОБА_1 в Інтернет - мережі «Фейсбук» на акаунті «Полтавська хвиля».

Ухвалою судді від 17.09.2020 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.31).

Ухвалою суду від 31.08.2020 справу призначено до судового розгляду (а.с.48).

Позивач в судове засідання не з`явися, про день проведення судового засідання повідомлений належним чином за адресою зазначеною в позові (а.с.44,46,50,54,59).

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заву не направив. Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 4 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

На думку позивача вказаний в соціальній мережі «Фейсбук» пости розміщені на акаунті «Полтавська хвиля» належать відповідачу ОСОБА_2 , оскільки він являється адміністратором сторінки, тобто особою, яка має право та можливість розміщувати інформацію. Окрім того, позивач зазначив, що дана інформація є недостовірною та має негативний характер, а тому порушує його немайнові права на честь та ділову репутацію.

Згідност.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч.1ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя, честь, гідність і ділова репутація.

Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про її захист. За положеннями ч. 1ст. 277 ЦК України, спростуванню підлягає недостовірна інформація.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет, чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Доменне ім`я facebook.com є приватним доменним іменем другого рівня в домені соm, який є загальним доменом верхнього рівня. Доменне ім`я facebook.com не відносяться до українського сегменту Інтернет. Адміністрування цих доменних імен в Україні не здійснюється.

Відповідно до п. 46 Постанови Пленуму ВГС України від 17.10.2012 р. № 12 роздруківки Інтернет - сторінок (web-сторінок) самі по собі не можуть бути доказом у справі. Тому ЗМІ утримуються від публікацій своїх матеріалів у соціальних мережах.

Враховуючи наведені обставини слід зазначити, що «Фейсбук» є соціальною, загальнодоступною мережею, де будь-хто, без ідентифікації особи може створити будь - яку кількість сторінок, під будь-яким (в тому числі вигаданим) іменем, публікувати тексти, коментарі, копіювати і зберігати на власних пристроях фото осіб з інших сторінок.

Оскільки, інтернет-мережа при реєстрації сторінки не вимагає ідентифікацію особи згідно особистих документів (паспорта, свідоцтва про народження), то ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію неможливо за винятком сторінок, які створені і інформацію про які поширюють офіційно державні органи, офіційні особи.

Проаналізувавши зміст оспорюваної позивачем інформації, в контексті досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку, що офіційний інтернет - сайт «Facebook» є соціальною мережею, де кожен користувач, без ідентифікації може створити будь - яку сторінку та публікувати тексти, коментарі тощо під вигаданим ім`ям. Позивачем не доведено, що відповідач є власником веб-сайту, або адміністратором акаунту «Полтавська хвиля» і те, що саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Зазначена позивачем в позовній заяві інформація про те, що згідно із службової інформації, розміщеної на акаунті «Полтавська хвиля» Інтернет - мережі «Фейсбук», адміністраторами сторінки (тобто особами, які мають права (можливості) розміщувати на акаунті інформацію, є 9 осіб, які знаходяться в Україні. Вказані особи, крім відповідача, позивачу невідомі. Те, що відповідач є одним із адміністраторів акаунту «Полтавська хвиля» може бути підтверджено в ході розгляду справи після отримання пояснень від останнього, а також шляхом витребування відомостей про адміністраторів сайту у Інтернет провайдерів, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Так, ухвалою суду від 31.08.2020 клопотання позивача задоволено та витребувано з ПАТ «Укртелеком» та ТОВ «Воля-Кабель» відомості про адміністраторів (власників) акаунту «Полтавська хвиля» в Інтернет-мережі «Фейсбук».

Однак, відповідно до листа підписаного заступником директора ТОВ «Воля-Кабель» ОСОБА_5 від 06.10.2020, товариство не володіє відомостями про адміністраторів (власників) акаунту «Полтавська хвиля» в Інтернет-мережі «Фейсбук» (а.с.56,57).

ПАТ «Укртелеком» листом від 07.12.2020 повідомило, що не володіє відомостями про адміністраторів (власників) акаунту «Полтавська хвиля» в Інтернет-мережі «Фейсбук» (а.с.63,64).

Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.12, ч. 1,2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних не є обов`язком суду, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є адміністратором акаунту «Полтавська хвиля» Інтернет-мережі «Фейсбук» та має право розміщувати інформацію на цьому акаунті. Пояснення позивача про те, що саме відповідачем було розміщено таку інформацію, суд вважає лише припущенням, яке, за відсутності доказів, не може прийматись судом до уваги.

Таким чином, позивачем заявлено позовні вимоги до відповідача, але не доведено, що саме він є особою, яка розмістила та поширила оспорювану інформацію, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та ділової репутації, слід відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.11, 12, 13, 81, 133, 136, 141, 210, 217-246, 258-259, 263-268,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та ділової репутації.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повний текст рішення виготовлений 30.03.2021.

Суддя О. А. Городівський