Постанова

Іменем України

04 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 201/8180/16-ц

провадження № 61-16429св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц»,

особа, яка оскаржує окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року - суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Наталія Василівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,

та касаційну скаргу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. на окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Деміс Канц» (далі -ТОВ «Деміс Канц») про стягнення кредитної заборгованості.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 (третя особа - ТОВ «Деміс Канц») про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором № 02/010613/КЛВ від 01 червня 2013 року станом на 25 квітня 2016 року в розмірі 3 350 969,46 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту - 3 000 000 грн, заборгованості по сплаті процентів - 318 770,70 грн, пені за несплаченим кредитом - 9 824,66 грн, пені за несплаченими процентами - 22 374,10 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення від 17 жовтня 2016 року. Заочне рішення суду від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 (третя особа - ТОВ «Деміс Канц») про стягнення заборгованості - скасовано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року закрито провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 не оскаржуючи судове рішення у повному обсязі в апеляційному порядку, після відмови в його перегляді, неодноразово подавав заяви про перегляд заочного рішення без законних на те підстав, що є недопустимим, чим вчинив дії які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами, а суд першої інстанції у відповідності до частин третьої та четвертої статті 44 ЦПК України не вжив заходів щодо запобіганню такого зловживання процесуальними правами учасником справи.

Окремою ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року доведено до відома Вищу раду правосуддя про допущені при вирішенні вказаної цивільної справи порушення норм матеріального та процесуального права суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. норм процесуального права.

Окрема ухвала мотивована тим, що суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. допущені порушення вимог діючого законодавства, що полягають у бездіяльності та нехтуванні своїми обов`язками, невиконання вимог процесуального закону при розгляді справи, порушення норм матеріального права, порушення конституційних засад доступу до судочинства, а також на справедливе, законне вирішення справи та обов`язковість судових рішень.Суддя, закриваючи провадження по справі, вирішив питання юрисдикції, посилаючись на закон, який під час прийняття позову та ухвалення рішення не діяв, чим порушив право сторін доступу до судочинства. Відповідач ОСОБА_1 не оскаржуючи судове рішення у повному обсязі в апеляційному порядку, після відмови в його перегляді, неодноразово подавав заяви про перегляд заочного рішення без законних на те підстав, що є недопустимим, чим вчинив дії, які кваліфікуються як зловживання процесуальними правами, а суддя першої інстанції у відповідності до частин 3, 4 статті 44 ЦПК України не вжив заходів щодо запобіганню такого зловживання процесуальними правами учасником справи та навпаки після трьох відмов у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, в жовтні 2019 року, через три роки, вирішив задовольнити четверту заяву відповідача та скасувати заочне рішення суду від 17 жовтня 2016 року, а в подальшому і закрити провадження по справі.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року та залишити в силі ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції виніс постанову без виклику сторін, справа має ціну позову 3 350 969,46 грн та не є малозначною. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов невірного висновку щодо порушення судом першої інстанції правил визначення юрисдикції спору. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 та від 19 березня 2019 року № 904/2538/18, спір по даній справі про стягнення боргу за договором поруки є таким, що підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано норми діючих ГПК України та ЦПК України, оскільки позов подано до набрання чинності діючими редакціями процесуальних кодексів.

Постанова суду апеляційної інстанції, яка стала підставою для винесення окремої ухвали, є незаконною, то і окрема ухвала є також незаконною. Винесення окремої ухвали стосовно судді першої інстанції Ткаченко Н. В. у справі є порушенням принципу рівності сторін та неупередженості суддів, що розглядають справу, оскільки сам по собі факт її винесення впливає на ставлення до відповідача будь-якого судді, що буде здійснювати у подальшому розгляд даної справи.

У листопаді 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що висновки окремої ухвали є помилковими, зробленими на підставі поверхневого аналізу матеріалів справи та чинного законодавства. Суд апеляційної інстанції не зазначив конкретно, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені. Суд не звернув уваги, що заява про перегляд заочного рішення тричі поверталась, що не є розглядом її по суті та не дає відповідачу можливість оскаржити рішення до апеляційного суду. Суд не звернув уваги, що під час ухвалення заочного рішення було допущено порушення норм процесуального права - відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що і стало підставою для скасування заочного рішення. Позовна заява ПАТ «Банк Кредит Дніпро» надійшла в провадження суду першої інстанції 01 вересня 2016 року, після скасування 19 листопада 2019 року судом заочного рішення від 17 жовтня 2016 року, розгляд справи продовжувався за правилами ЦПК України в редакції Закону країни від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 жовтня 2017 року. Саме з цих підстав при скасуванні заочного рішення ухвалою від 19 листопада 2019 року розгляд справи було призначено за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання, оскільки цю справу неможна було визнати малозначною з огляду на положення частини третьої та четвертої статті 274 ЦПК України. Станом на день винесення ухвали про закриття провадження (13 липня 2020 року) саме нормами чинного ГПК України (стаття 20) визначена підвідомчість даної категорії справ господарському суду, а тому справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аргументи учасників справи

У січні 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. залишити без задоволення, а окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що суддя закриваючи провадження у справі, вирішив питання юрисдикції, посилаючись на закон, який під час прийняття позову та ухвалення рішення не діяв, чим порушив право сторін на доступ до правосуддя.

У січні 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником ОСОБА_2 , в якому просить касаційну скаргу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. задовольнити, а окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року скасувати

Відзив мотивований тим, що викладена в заяві про перегляд заочного рішення ситуація є виключенням, коли суд повинен був надати відповідачу можливість скористатися своїм нереалізованим правом на перегляд заочного рішення, оскільки не було забезпечено його конституційне право на судовий розгляд справи та право на доступ до правосуддя, яке передбачено статтею 6 Конвенції.

У лютому 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції закриваючи провадження у справі, вирішив питання юрисдикції, посилаючись на закон, який під час прийняття позову та ухвалення рішення не діяв, чим порушив право сторін на доступ до правосуддя.

У березні 2021 року ОСОБА_1 подав пояснення, які підписані представником ОСОБА_2 , в яких просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року та залишити в силі ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції за касаційною скаргою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. на окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року.

У листопаді 2020 року матеріали цивільної справи № 201/8180/16-ц надійшли до Верховного Суду та 30 листопада 2020 року передані судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (абзац 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 24 листопада 2020 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження,оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

В ухвалі Верховного Суду від 19 січня 2021 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження,оскільки касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційних скаргах, з таких мотивів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Частинами першою, другої статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року закрито провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року: підготовчі дії по справі за апеляційною скаргою АТ «Банк Кредит Дніпро» закінчено; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (том 2, а. с. 65).

В оскарженій постанові апеляційного суду зазначено, що розгляд апеляційної скарги апеляційним судом здійснено «в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна» (том 2, а. с. 75).

У частині третій статті 368 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином, у частині другій статті 369 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У цьому переліку відсутня така ухвала, як ухвала про закриття провадження у справі.

Отже, у суду апеляційної інстанції не було підстав для розгляду даної справи без повідомлення учасників.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не

була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що повідомлення (виклик) учасників справи на 21 жовтня 2020 року не здійснювалось.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою

Враховуючи, що ОСОБА_1 в касаційній скарзі посилається на те, що не був повідомлений в суді апеляційної інстанції оскаржена постанова апеляційного суду підлягає скасуванню.

Оскільки скасована постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами розгляду справи, в якій прийнята окрема ухвала, остання також підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційних скаргОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 та судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н. В. дають підстав для висновку про те, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 262, 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Касаційну скаргу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Наталії Василівни задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року скасувати.

Окрему ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року скасувати.

Передати справу № 201/8180/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року та окрема ухвала Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. Ю. Тітов