провадження № 22-ц/824/9857/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 755/17194/15-ц, виданий Дніпровським районним судом міста Києва на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 819/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що умови кредитного договору виконані у повному обсязі, оскільки кредитором ПАТ «Укрсоцбанк» реалізовано його право на позасудове врегулювання спору шляхом реєстрації права власності за собою на квартиру АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотечного договору від 09 червня 2008 року. Іпотечний договір був укладений сторонами у порядку забезпечення виконання зобов`язання боржника ОСОБА_1 перед стягувачем за кредитним договором від 09 червня 2008 року. Заявник також зазначає, що відповідно до умов договору кредитні кошти було надано їй на споживчі потреби. На правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», а тому Постійно діючий третейський суд не мав права приймати справу до розгляду. Відповідач не погоджується з розрахунковою сумою боргу та вважає, що розрахунок заборгованості позичальника здійснено невірно і в ньому не зазначено усіх дат погашення відповідачем тіла кредиту та відсотків за його користування. Позивач подав позовну заяву до третейського суду, попередньо не надіславши досудову вимогу про повне погашення заборгованості за шістдесят днів до звернення до суду, чим порушив права позичальника як споживача фінансової послуги та поручителя.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 рокузаяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на аналогічні обставини, зазначені у заяві, та вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином всі обставини справи та виніс неправосудне рішення, тим самим порушив права заявника на справедливий та неупереджений суд.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів погашення заявником ОСОБА_1 кредитної заборгованості за виконавчим листом.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено,що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року у справі № 755/17194/15-ц видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 819/15 від 17 червня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 935 740 грн. 64 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір в сумі 9 757 грн. 41 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с.28).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2020 року, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 02 липня 2020 року, у справі № 824/39/20 заяву ОСОБА_2 , подану в інтересах ОСОБА_1 , про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 17 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто заявнику. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана з пропуском строків, встановлених частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, а суд з урахуванням положень частини сьомої цієї статті не наділений правом вирішувати питання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, у зв`язку з чим заява підлягає поверненню (а.с.87).

05 березня 2019 року рішенням державного реєстратора ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Київ здійснено реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка була предметом забезпечення Договору кредиту № 031.29-08/497 від 09 червня 2008 року, укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року у справі № 754/8212/19 визнано дії державного реєстратора ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В. щодо проведення 01 березня 2019 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ «Укрсоцбанк» недійсними. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Мосійчук О.В., індексний номер 45827718, від 05 березня 2019 року, згідно якого 01 березня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30574274 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 000 за АТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору № 42.02.-11/550 від 09 червня 2008 року.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 819/15 від 17 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 935 740 грн. 64 коп. та судові витрати. Вказане рішення у добровільному порядку ОСОБА_1 не виконано.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_1 не надала доказів наявності хоча б однієї з підстав, передбачених ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року у справі № 755/17194/15-ц видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 819/15 від 17 червня 2015 року.

У своїй заяві ОСОБА_1 вказувала на те, що на правовідносини, що виникли між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому третейський суд не мав права розглядати справу.

Однак, вказана обставина є підставою для скасування рішення третейського суду або для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у силу вимог ст. 486 ЦПК України, згідно з якою суд відмовляє у видачі виконавчого листа, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

У той же час, ухвала суду про видачу виконавчого листа набрала законної сили та ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалася. Судовим рішенням, яке набрало законної сили, заява про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 17 червня 2015 року була повернута заявнику через пропуск строку для її подання.

Рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк» на квартиру АДРЕСА_1 , яка була предметом іпотечного договору від 09 червня 2008 року, скасовано, а, відтак, посилання заявника на позасудове врегулювання спору ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом реєстрації права власності на квартиру є безпідставними.

Незгода ОСОБА_1 з сумою боргу, яка стягнута з неї рішенням третейського суду, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідають фактичним обставинам справи, доводами апеляційної скарги не спростовані, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.