П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 досяг повноліття. Рішенням суду від 17.05.2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина щомісячно з 27.04.2017 року до 30.03.2020 року. Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (мсто Київ) від 10.09.2020 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа закінчено. В той же час позивач посилається на те, що повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання, є студентом першого курсу ОКР «Магістр» денної форми навчання, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , що продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 01.09.2020 року і до закінчення навчання, але не пізніше 11.04.2023 року.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково; присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 000,00 грн. щомісяця, починаючи з 01.12.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала до суду апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі з огляду на наступне:

В ході розгляду справи судом встановлено, що в період з 08.08.1997 по 29.10.2014 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після укладення шлюбу 14.08.2015 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зареєстрованого Міськім відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського управління юстиції у Донецькій області, прізвище позивача змінено на «ОСОБА_1».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 досяг повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2018, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного суду від 22.11.2018р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 3 000,00 грн. щомісячно з 27.04.2017 до 30.06.2020.

Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві здійснювалось примусове виконання за виконавчим листом №753/7822/17, виданим 30.11.2018 Дарницьким районним судом міста Києва.

Постановою головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 10.09.2020 виконавче провадження №57923824 з примусового виконання виконавчого листа №753/7822/17 виданого Дарницьким районним судом міста Києва 30.11.2018 року закінчено.

Повнолітній ОСОБА_3 продовжує навчання, є студентом першого курсу ОКР «Магістр» денної форми навчання спеціальності «Хімія» хімічного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, початок навчання - 01 вересня 2020 року, закінчення навчання - 31 травня 2022 року, що підтверджується довідкою №65 від 18.09.2020 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі 1 000 грн. щомісяця. В решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив з підстав їх необґрунтованості.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів.

В ході розгляду справи судом першої інстанції були належним чином встановлені всі обставини справи. В той же час, при визначені розміру аліментів суд обмежився 1 000 грн.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі врахував потреби дитини в утриманні та необхідність визначення такого розміру за принципом розумності та справедливості. В той же час при визначення розміру аліментів суд має виходити насамперед з необхідності захисту інтересів дитини.

За нормою ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З даної норми вбачається, що аліменти визначаються за умови, що батьки мають можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Чинним процесуальним законом встановлено принцип змагальності сторін, який передбачений ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не представив до суду своїх аргументів та доказів щодо неможливості сплати аліментів в заявленому розмірі або їх необґрунтованість. За таких умов правових підстав для незадоволення позову в повному обсязі колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині визначення розміру аліментів, а також у зв`язку із задоволенням позовних вимог - зміни вказаного рішення в частині стягнутого судового збору.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України серед підстав для зміни апеляційним судом судового рішення повністю або частково є крім іншого неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права .

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року в частині визначення розміру аліментів та стягнутого судового збору змінити.

Встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. щомісячно, починаючи з 01.12.2020 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Встановити розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь держави суми судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько