Справа № 703/4926/19
02 серпня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді Прилуцького В.О.
секретаря судового засідання Кочеткової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до ОСОБА_1 (в інтересах якого діє ОСОБА_2 ) про стягнення боргу з оплати послуги з постачання теплової енергії
Ухвалою судді від 30 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року залучено до справи в якості законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_1 його матір ОСОБА_2 .
Представник позивача ТОВ «Смілаенергопромтранс» Квітко Р.В. у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 та його законний представник ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направили.
З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, врахувавши позицію представника позивача, викладену письмово, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З відповіді приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Леус Н.В. № 91/02-14 від 12 серпня 2020 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після його смерті із заявою про прийняття спадщини, в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_1 , 29 січня 2018 року звернулась ОСОБА_2 .
На підставі поданої заяви було заведено спадкову справу ща 8/2018 та 18 квітня 2019 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.47).
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2020 року, квартира АДРЕСА_2 18 квітня 2019 року зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 (а.с.37).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.
Згідно ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.
Як встановлено під час судового розгляду, позивач ТОВ «Смілаенергопромтранс» є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення в м. Сміла Черкаської області.
Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 25 лютого 2009 року за № 461 та від 18 жовтня 2017 року №461 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для ТОВ «Смілаенергопромтранс» вирішено встановити ТОВ «Смілаенергопромтранс» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії у сумі 53 гривні 99 копійок за 1 кв.м. (з ПДВ) (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем комунальної послуги з постачання теплової енергії, яка надається за адресою: АДРЕСА_1 , має особовий рахунок НОМЕР_1 та вказана послуга надається відповідачу ТОВ «Смілаенергопромтранс».

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач ОСОБА_1 з січня 2014 року по листопад 2019 року отримував послугу з постачання теплової енергії, яку надавало ТОВ «Смілаенергопромтранс», що підтверджується актами про подачу теплової енергії від 31 жовтня 2019 року (а.с.8), 26 жовтня 2017 року (а.с.9), 15 жовтня 2015 року (а.с.10), 05 листопада 2013 року (а.с.10 зворот) та 31 жовтня 2013 року (а.с.11), складених представниками ТОВ «Смілаенергоппромтранс», за участю представників благоутримувача СКП «Наш дім», відповідно до яких, в зв`язку з початком опалювального сезону у м. Сміла, було подано теплову енергію споживачу за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов`язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630.

Таким чином, обов`язок укласти договір законодавець покладає саме на споживача, який отримує житлово-комунальні послуги.

Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що не уклавши договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем, відповідач отримував такі послуги, в зв`язку з чим є споживачем комунальних послуг, зокрема, послуги з постачання теплової енергії, яка надається позивачем.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач таких послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення встановлено, що плата за послуги нараховується згідно показань засобів обліку води, а у разі його відсутності ( несправності) за нормативами ( нормами) споживання.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору.

Як вбачається з розрахунку боргу по особовому рахунку № НОМЕР_1 з оплати з постачання теплової енергії, заборгованість відповідача ОСОБА_1 з оплати наданої позивачем ТОВ «Смілаенергопромтранс» послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2014 року по листопад 2019 року становить 22816 грн. 27 коп. (а.с.3,4).

Згідно ч.1-4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що наданий позивачем до позовної заяви розрахунок боргу відповідача ОСОБА_1 , не в поній мірі відповідає вимогам законодавства України, в зв`язку з чим вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Позивач надає розрахунок боргу відповідача за період з січня 2014 року по листопад 2019 року (а.с.3,4).

Однак, як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Леус Н.В., відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті свого батька ОСОБА_3 , шляхом подання заяви про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З даної відповіді вбачається, що відповідач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.47).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 401/710/15-ц зробив висновок про те, що обов`язок власника квартири, набутої як спадщини, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином вказана дата і є днем відкриття спадщини.

Ч. 1 ст. 1281 ЦК України вказує на те, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 має відповідати за боргами власника квартири, набутої як спадщини, зокрема і оплачувати житлово-комунальні послуги саме з моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не як просить позивач в позовній заяві із січня 2014 року.

З поданого позивачем до позовної заяви розрахунку боргу по особовому рахунку за № НОМЕР_1 вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 заборгованість з оплати послуги з постачання теплової енергії за період з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) по листопад 2019 року складає 14104 грн. 44 коп., а тому сама ця сума підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_1 (як власника успадкованого майна) на користь позивача.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Смілаенергопромтранс» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню то відповідно сплачений пощмивачем під час подачі позову до суду судовий збір в сумі 1921 грн., підлягає до стягнення з відповідача пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смілаенергопромтранс» підлягає стягненню судовий збір в сумі 1187 грн. 51 коп. (14104,44х1921/22816,27).

Керуючись ст.4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 89,141, 223, 247, 258-259, 263265, 279, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України, ст.. 1216, 1218, 1220, 1281 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до ОСОБА_1 (в інтересах якого діє ОСОБА_2 ) про стягнення боргу з оплати послуги з постачання теплової енергії задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої по АДРЕСА_4 , як матері неповнолітнього відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народженняна користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (адреса: Черкаська область, м. Сміла, вул. Василя Стуса, 41, , ІВАN НОМЕР_2 ) у ТВБВ №10023/0391 філії ЧОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, ІПН 41, заборгованість з оплати послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2017 року по листопад 2019 року в сумі 14104 грн. 44 коп. та судовий збір в сумі 1187 грн. 51 коп., а всього 15291 грн. 95 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06 серпня 2021 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький