Справа № 361/8498/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року у справі за скаргою акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року скаржник звернувся до суду із скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 25.12.2009 р. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 104719,70 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.12.2009 р. становить 834 197, 13 гривень, а також 16053,94 гривень, а всього в гривневому еквіваленті 850251,07 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

АТ «ОТП Банк» було направлено вказаний виконавчий напис № 12886 приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. для примусового виконання виконавчого документу. 11.02.2020 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження за № 61245423 про звернення стягнення на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , за її кредитними зобов`язаннями за кредитним договором № МL-009/372/2008 від 17.07.2008 р., укладеним між нею та ЗАТ «ОТП Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги АТ «ОТП Банк`у розмірі:

-залишок заборгованості за кредитом - 93 725,52 доларів США;

-сума відсотків за користування кредитом за період з 17.06.2009р. по 21.12.2009 р. - 10 994,18 доларів CША;

-сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період 17.12.2008 р. по 27.05.2009 р. - 14 103,94 гривень;

-штрафні санкції - 250,00 гривень;

-витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700,00 гривень.

04.03.2020 року, постановою про опис та арешт майна боржника приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було описано та накладено арешт на квартиру (Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , кількість кімнат 3, загальна площа: 69,4 кв.м., жила площа 42,1 кв.м., поверх на якому розташована квартира 3 ).

25.11.2020 року у відповідь на заяву про передачу іпотечного майна на реалізацію від 21.10.2020 року за вх. № 001-25-4/05/1/80141 на адресу стягувача надійшов лист приватного виконавця від 16.11.2020 року, яким було повідомлено стягувача про те, що приватний виконавець позбавлений права самостійно вирішувати питання про можливість передачі іпотечного майна на реалізацію. Мотивуванням прийнятого рішення приватний виконавець зазначає, що 24.09.2020 р. до нього надійшов лист від виконавчого комітету Калитянської селищної ради про те, що засіданням опікунської ради прийняте рішення про відмову у реалізації квартири, оскільки за даною адресою зареєстрована неповнолітня дитина. Згідно відповіді Калитянської селищної ради вих. № 270 від 18.02.2020 р., що міститься в матеріалах виконавчого провадження № 61245423, за адресою предмета іпотеки зареєстровані наступні особи:

1. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

2. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Стягувач АТ «ОТП Банк» не погоджується із прийнятим рішенням приватного виконавця та вважає його таким, що не ґрунтується на положеннях законодавства, порушує права стягувача (іпотекодержателя). У зв`язку з вищевикладеним скаржник просив суд зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича провести усі необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки - квартири (адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 ) без отримання попередньої згоди органів опіки та піклування.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, банк направив апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

К відповідності до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З урахуванням вищевикладеного, оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця щодо виконання несудових рішень віднесене до юрисдикції адміністративного судочинства.

Такого ж правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 14-437цс18.

З матеріалів вбачається, що вимоги АТ «ОТП Банк» стосуються оскарження рішень та дій приватного виконавця в рамках здійснення виконання виконавчого напису нотаріуса. За таких умов, з огляду на вищевикладене, даний спір віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 255ЦПК України однією з підстав для закриття провадження у справі є випадок, коли справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України, відповідно до п. 1 частини 1 якої суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції фактично розглянув адміністративний спір, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п.1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 377, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2021 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько