ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/821/1606/21 Справа № 2-3353/11
Соснівський районний суд м. Черкаси
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

09 серпня 2021 р. м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в особі судді Карпенко О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

15 травня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Черкаської міської ради про визнання права власності на самочинно побудовані будівлі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси, занесеною до протоколу судового засідання від 17 червня 2011 року по вказаній справі залучено в якості третьої особи: ОСОБА_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2011 року визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно побудовані споруди, а саме: прибудови (літ. «а», літ. «а2», літ. «А4-1») та самочинно влаштовану житлову кімнату 1-8 у будинку (літ. «А-1»), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , як особа що не приймала участі в розгляді справи, проте вважає, що прийнятим рішенням порушені її права та процесуальні обов`язки, оскаржила його в апеляційному порядку, подавши 05 листопада 2018 року апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 08 липня 2011 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2011 року - скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 2 201,03 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження у справі - скасовано. Постанову Черкаського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року - скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Вивченням поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги встановлено, що в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2011 року, вобґрунтування якого зазначено, що на думку особи, що подала апеляційну скаргу, оскаржуваним рішенням порушуються законні права ОСОБА_1 , яка є власником суміжної земельної ділянки і до розгляду справи залучена не була, тому внаслідок своєї необізнаності про винесення оскаржуваного рішення вважає це поважною причиною для поновлення суттєво пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною третьою ст. 354 ЦПК України визначено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених в ч.2 ст. 358 цього Кодексу

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року) викладено висновок Європейського суду з прав людини про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Крім того, пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року).

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Частиною першою ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) дійшов висновку, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, вивчивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, враховуючи встановлені обставини по справі, вважаю, що наведені ОСОБА_1 доводи в обґрунтування причин суттєвого пропуску строку є недостатніми, а тому вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху, надавши особі, що подала апеляційну скаргу, строк для подання вмотивованої заяви про пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду з зазначенням обґрунтованих причин суттєвого пропуску строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилами ч. 4 ст. 357 України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху з наданням скаржнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме: для надання вмотивованої заяви про пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду з зазначенням обґрунтованих причин пропуску строку, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд ,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності - залишити без руху та надати особі, яка подає апеляційну скаргу, строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме: для надання вмотивованої заяви про пропущення строку на апеляційне оскарження рішення суду з зазначенням обґрунтованих причин суттєвого пропуску строку, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для виконання.

Роз`яснити особі, що подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, у відкритті апеляційного провадження відповідно до вимог ч. 4 ст. 357 ЦПК України буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Карпенко