ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/131/21 Номер провадження 22-ц/814/1161/21Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавтрансбуд» до ОСОБА_1 про відшкодування вартості майнових прав,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року про забезпечення позову

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування вартості майнових прав на суму 1 323 000 грн та 20 951,00 грн. в якості відшкодування судових витрат.

15 березня 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Полтавтрансбуд» подало заяву про забезпечення позову у даній справі. Заяву мотивовано тим, що 10.06.2014 між сторонами було укладено договір № 12 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 95,2 кв. м. Згідно пунктів 3.1., 3.3. Договору вартість майнових прав на квартиру становила 476000 грн - 5000 грн за 1 кв. м площі, у тому числі ПДВ, з правом позивача в односторонньому порядку збільшувати вартість продажу майнових прав на об`єкт до моменту повної її оплати відповідачем шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення на адресу відповідача, зазначену у договорі. Оплату вартості майнових прав сторонами було розстрочено на період з червня 2014 року по травень 2029 року з обов`язком відповідача здійснювати черговий платіж в сумі 2644 грн щомісяця до 25 числа кожного місяця.

17 грудня 2015 року складено Акт приймання - передачі житлового будинку по АДРЕСА_2 , у відповідності до якого відповідач ОСОБА_1 прийняв майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

З листопада 2019 року відповідач не здійснив жодної оплати на виконання умов договору, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2020 року має заборгованість по оплаті майнових прав у розмірі 1 297 500, 00 грн.

15 вересня 2016 року відповідач здійснив відчуження зазначеної квартири.

Вищевказані обставини свідчать, що між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна, а саме - майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що існує досить висока ймовірність того, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, що значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, заявник просив суд застосувати заходи забезпечення позову у справі у вигляді накладення арешту та заборони відчуження на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року заяву генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавтрансбуд» про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено заборону відчуження на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )

Ухвалу допущено до негайного виконання.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у забезпеченні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_3 , суд не врахував що заявником не надано доказів того, що вказане майно належить ОСОБА_1 , не враховано його вартість та співмірність з ціною позову. Вказані обставини унеможливлюють накладення арешту на майно. Окрім того, обов`язковою умовою заяви про забезпечення позову є зустрічне забезпечення. А саме те, яким способом і за рахунок якого майна апелянт планує відшкодування збитків, завдані наслідками забезпечення, у заяві не ненаведені.

Вважає, що при забезпеченні позову було враховано лише інтереси позивача, чим порушено принцип змагальності сторін. Пащенко вважає, що Інформація з реєстру прав власності від 21 лютого 2021 року не є належним доказом, оскільки пошук по реквізитам « ОСОБА_1 » здійснено за частковим співпадінням.

Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

З виділених матеріалів справи встановлено, що предметом позову ТЗДВ «Полтавтрансбуд» до ОСОБА_1 є стягнення заборгованості у сумі 1 323 000 грн та 20 951,00 грн. за договором № 12 від 10 червня 2014 року купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 96,2 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2014 року між сторонами було укладено договір № 12 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, за яким відповідач ОСОБА_1 зобов`язався сплатити вартість продажу майнових прав на вказаний об`єкт відповідно до фактичної площі квартири згідно даних технічного паспорту, виходячи з розрахунку ціни продажу майнового права за один квадратний метр - 5000 грн, яка автоматично збільшується за умови збільшення вартості продажу майнових прав на об`єкт в порядку, встановленому пунктом 3.1. даного Договору.

10 квітня 2019 року ТЗДВ «Полтавтрансбуд» направило ОСОБА_1 листа від 09.04.2019 вих. № 225 про збільшення ціни продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , що не була оплачена ним станом на 09 квітня 2019 року, до 25 000 грн за 1 кв. м загальної площі.

Листом від 21.10.2019 вих. № 750 ТЗДВ «Полтавтрансбуд» повідомило ОСОБА_1 про відмову від договору № 12 від 10.06.2014 купівлі-продажу майнових прав на квартиру на підставі частини другої статті 695 ЦК України у зв`язку з нездійсненням покупцем чергових платежів за Договором з березня 2019 року та через відчуження ним квартири АДРЕСА_1 третій особі, просило відшкодувати вартість майнових прав в сумі 1 653 750 грн протягом семи днів. (а.с. 21)

У відповідь на лист ТЗДВ «Полтавтрансбуд» від 08.11.2019 за вих. № 795 щодо призначення вказаних платежів, ОСОБА_1 повідомив, що згідно акту приймання-передачі квартири АДРЕСА_1 до Договору № 12 від 10.06.2014 купівлі-продажу майнових прав дана квартира була передана йому забудовником. У грудні 2015 року він зареєстрував за собою право власності, а визнання припиненим договору № 12 від 10.06.2014 купівлі-продажу майнових прав на квартиру є безпідставним, так як право власності об`єкта нерухомості зареєстровано за третіми особами (а.с. 25).

Накладаючи арешт на квартиру АДРЕСА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що 15 вересня 2016 року відповідач здійснив відчуження квартири АДРЕСА_1 , що є предметом спору у даній справі. Повернути одержані ним майнові права на квартиру не є можливим, тому існують підстави для забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із пунктами 1, 2 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Накладаючи заборону відчуження на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , суд першої інстанції вірно виходив з наявності підстав такого забезпечення.

Встановлено, що об`єкт нерухомого майна за договором № 12 від 10 червня 2014 року купівлі-продажу майнових прав - квартира АДРЕСА_1 , була відчужена (подарована) відповідачем третій особі. Договір дарування вчинено до повного виконання ним своїх зобов`язань по оплаті вартості придбаних майнових прав за договором з розстроченням платежу.

Вказані обставини, дають підстави для обґрунтованих припущень про наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача та ймовірності ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову та вимагає вжиття заходів його забезпечення.

Такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та гарантує можливість виконання позитивного рішення суду, не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача. Заборона відчуження належного майна відповідачу не обмежує його у праві володіння чи користування.

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 про неналежність, як доказу, інформації з реєстру прав власності, оскільки пошук по реквізитам « ОСОБА_1 » здійснено за реєстраційним номером облікової картки платника податків, що виключає можливість часткового співпадіння.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постановленої судомпершої інстанції ухвали.

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала місцевого суду постановлена у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2021 року.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль