Єдиний унікальний номер 219/6180/20
Номер провадження 22-ц/804/1954/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді: Мірути О.А.,
суддів: Кішкіної І.В., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 у цивільній справі № 219/6180/20 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом (суддя Шевченко Л.В.), повний текст рішення складений 19 травня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
26 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України, шкоду заподіяну терористичним актом у вигляді руйнування будинку АДРЕСА_1 в сумі 993 946,80 грн. шляхом стягнення з Державної казначейської. В обгрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право приватної власності на будинок від 14.11.1962 року.
У даному будинку АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ) станом на 18.02.2018 року він, ОСОБА_1 , 1928 року народження, проживав постійно.
18.02.2018 року в результаті терористичного акту під час проведення антитерористичної операції належне позивачу житло було зруйновано, що підтверджується Актом обстеження технічного стану житлового будинку від 09.07.2018 року. Причиною руйнування згідно зазначеного Акту є пряме влучення снаряду в будинок. На даний момент він проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
10.06.2020 року він звернувся до керівника військово - цивільної адміністрації (ВЦА) селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області з заявою на отримання компенсації за зруйноване житло і згодою передати своє зруйноване майно відповідно до законодавства. 19.06.2020 року позивач отримав відповідь про те, що кошти для надання допомоги відсутні.
Відповідно до ч.10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна. Будь-який інший порядок визначення розміру відшкодування за пошкоджений будинок, внаслідок такої надзвичайної ситуації, як терористичий акт, на теперішній час відсутній.
Згідно наказу Мінрегіону від 02.12.2019 року № 287 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України» затверджено та рекомендовано до застосування показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 02 грудня 2020 року), зокрема, по Донецькій області вартість 1 м2 загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ), затверджена 14 322 грн. Враховуючи, що згідно технічного паспорту на житловий будинок позивача має загальну площу 69,40 м2, ціна позову складає: 69,40 х 14 322 = 993 946,80 грн. Тому позивач просить суд задовольнити позовну заяву до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом, та стягнути вказану суму.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, завданої терористичним актом в розмірі 993 946,80 грн. відмовлено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи в суді комісією ухвалено рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого/зруйнованого майна, в сумі 300 000 грн., тобто в сумі більшій, ніж визначено Порядком.
Позивач суду не надав будь яких документів в обґрунтування суми позову, а в позові зазначив, що «за словами власника та за його оцінкою орієнтована сума збитку внаслідок руйнування та знищення нерухомого майна складає 950 тис. грн.» (а.с.15).
Обґрунтовуючи ціну позову у розмірі 993 946,80 грн., позивач посилається на частину 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої розмір грошової компенсації за зруйновану або пошкоджену квартиру (житловий будинок) визначається за показниками опосередкованої вартості спорудження житла у регіонах України відповідно до місцезнаходження такого майна.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло підстав для розрахунку грошової компенсації, виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження житла в регіоні.
За таких обставин та враховуючи, що комісією прийнято рішення щодо виплати 300 000 грн. за зруйноване майно позивача, а також у зв`язку з ненаданням інших доказів в обгрунтування суми позовних вимог (вартості зруйнованого житла), суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Позивач ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції та через представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення.
Звертає увагу на те, що суд не надав правової оцінки наданим позивачем аргументам щодо невиконання державою своїх обов`язків, визначених статтею 1 Протоколу Першого до Конвенції. Вважає, що Держава мала не допускати руйнування будинку позивача, а у випадку, коли це не вдалося,- запровадити справедливе відшкодування.
Крім того, вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів добровільної передачі пошкодженого будинку органу місцевого самоврядування, оскільки позивач надав суду копії своїх заяв від 01.06.2020 року до військово-цивільої адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області та Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, в яких містилась згода позивача на добровільну передачу зруйнованого житла. Однак, ВЦА селища Зайцеве було повідомлено, що фінансування заходів з надання грошової допомоги постраждалим здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, тому житло позивача у свою власність прийнято не було.
Відповіді з Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області взагалі не надходило. Отже, позивач виконав всі умови, передбачені ч.9 ст. 86 КЦЗ та правомірно розраховував на відповідне виконання своїх обов`язків державою. При цьому позивач діяв в межах законодавства, створеного саме відповідачем для спірних правовідносин. Ігнорування фактичної оферти позивача передати своє зруйноване майно в обмін на компенсацію не може свідчити про невиконання позивачем свого обов`язку щодо передачі зруйнованого майна, а лише демонструє небажання і незацікавленість держави у зруйнованому майні позивача.
Також позивач не погоджується з позицією суду в тій частині, що позивачу для реалізації права на відшкодування вартості пошкодженого майна недостатньо лише опосередкованого показника вартості майна, а розмір заподіяної майнової шкоди, завданої внаслідок артилерійських обстрілів, має бути підтверджений висновком експертизи, чого позивачем не зроблено. Позивач не заперечує, що ч. 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту щодо розміру компенсації не можна застосувати безвідносно до інших частин цієї статті, саме тому він і звертався до органу місцевого самоврядування з пропозицією добровільної передачі майна у їх власність, однак з незалежних від нього причин така передача здійснена не була, а позивач не міг вплинути на бажання органу місцевого самоврядування прийняти у власність його зруйноване житло, тому вважає, що підстав для незастосування ч. 10 ст. 86 Кодексу цивільного захисту для визначення розміру компенсації немає.
Отже вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин норми ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» і Кодексу цивільного захисту.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Від представника відповідача Кабінету Міністрів України Тичиніна Я.Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Вважає, що при вирішенні питання щодо застосування положень ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» суд першої інстанції дійшов вірного висновку та не порушував норм матеріального права, оскільки на час розгляду справи закон, який визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, не прийнято, тому правові підстави застосування у спірних правовідносинах статті 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відсутні. Крім того, позивачем не прийнято заходів щодо визначення реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого будинку та не надано доказів проведення експертизи в порядку, визначеному ЦПК України, також в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача за отриманням компенсації за пошкоджений житловий будинок відповідно до вказаного Порядку та відмова у наданні компенсації за зруйноване житло, тобто відсутні правові підстави для виплати компенсації за рішенням суду.
Крым того, доводить до суду той факт, що відповідно до протоколу № 2 комісії з розгляду питань, повязвних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки та квартири яких зруйновано внаслідок надзвичайної стуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 12.02.2021 року , витяг який був наданий у судове засіданні позивачем, комісія вирішила надати позивачу грошову компенсаці.у сумі 300 000 грн., тобто Державою вже виконано позитивний обов`язок щодо компенсації за зруйнуване житло.
У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити.
У судове засідання апеляційного суду, представники відповідачів не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Беручи до уваги належне, завчасне повідомлення сторін у справі про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать наявні у справі рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ( судових повісток ), колегія суддів апеляційного суду у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справу за апеляційною скаргою на рішення суду у відсутності її сторін, котрі не з`явилися до суду.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Безопасне Труновського району Ставропольського краю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (арк.с.7-8).
18.02.2018 року в результаті терористичного акту під час проведення антитерористичної операції належне позивачу житло було зруйновано. Причиною руйнування, згідно акту обстеження пошкоджень нерухомого майна (тилового будинку з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , є пряме влучення снаряду в будинок. Потім будинок позивача було ушкоджено під час артилерійських обстрілі неодноразово. 18.02.2018 року відбулось остаточне повне зруйнування будинку.
Згідно зі свідоцтвом про правої власності на домоволодіння від 29.10.1962 року, виданого Горлівським міським відділом комунального господарства, будинок АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно технічного паспорту від 23.01.1981 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться у приватній власності ОСОБА_1 , загальна площа 69,40 кв. м, житлова площа 43,90 кв. м (а.с.12-14)
Відповідно до акту обстеження пошкоджень нерухомого майна (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складений 09.07.2018 року робочою комісією, створеною розпорядженням керівника ВЦА смт. Зайцеве № 14а від 02.10.2017 року, в присутності власника об`єкта обстеження ОСОБА_1 , встановлено, що на момент обстеження в будинку зареєстровано 2 особи. За словами власника вказане нерухоме майно було пошкоджене внаслідок артилерійських обстрілів в жовтні листопаді 2015 року, лютому березні 2016 року, 23 березня 2017 року. Останній обстріл відбувся 18 лютого 2018 року, внаслідок чого будинок став непридатний для подальшої експлуатації. Очевидцями події були ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає в АДРЕСА_4 . Зі слів власника та за його оцінкою орієнтовна сума збитку внаслідок руйнування та знищення вказаного нерухомого майна складає 950 тисяч гривень. Обстеженням візуально встановлено наступний стан майна: на фундаменті наявні щілини та осипання ділянок штукатурки; стіни пошкоджені пожежею; перекриття та покрівля повністю зруйновані пожежею; вікна металопластикові 8 штук, повністю зруйновані пожежею. Вхідні двері веранди дерев`яні 1 штука відсутні, вхідні двері металеві з МДФ-накладкою 1 штука, МДФ-накладка зруйновані пожежею; опалення газове, газ відсутній через пошкодження газопроводу, газовий котел-колонка та радіатори опалення відсутні (демонтовані), зовнішня труба димаря пошкоджена; електромережа наявна, електрообладнання відсутнє (демонтоване), наявні залишки пошкодженого зовнішнього блоку побутового кондиціонера, демонтований внутрішній блок знаходиться в будинку; в гаражі Д пошкоджена осколками цегляна кладка стін, ворота та шиферне перекриття даху. Перекриття гаражу дерев`яне, стеля обштукатурена, наявні протікання покрівлі, набрякання та осипання ділянок цієї штукатурки; в госпслужбі Б наявні осколкові пошкодження та щілини кладки стін з шлакоблоку, в кладці кута стіни наскрізні пробоїни. Рами вікон зірвані з місць кріплення та зруйновані, скління відсутнє. Листи шиферу зірвані з місць кріплення та частково відсутні, решта мають множинні осколкові пошкодження, тріщини та виломи, пошкоджена цегляна кладка оголовка комина; пошкоджені сарай В, вбиральня, огорожа. Обстежене нерухоме майно непридатне для проживання, знаходиться в зруйнованому стані та підлягає відновленню та ремонту. В копії акту відсутній підпис власника майна (а.с.15).
19.06.2020 року на звернення позивача про надання грошової допомоги, керівником військово-цивільної адміністрації ОСОБА_5 надано відповіді ж-14 та ж-15, відповідно до яких фінансування заходів з надання грошової допомоги постраждалим здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, інших не заборонених джерел. Наразі, кошти з державного бюджету та висновку щодо відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків непридатними для проживання надати позивачу не може (а.с.16,17).
Актом обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ № 6 від 05.10.2020 р., затвердженого розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області від 08.10.2020 р. № 36-о встановлено, що на день обстеження житла: орієнтована дата пошкодження /руйнування житла 2015, 2016, 2017 роки, причини пошкодження/руйнації загоряння внаслідок прямого попадання снаряду під час обстрілу. Фактичне місце проживання власника та членів сім`ї ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) АДРЕСА_5 . Висновки - житловий будинок зруйнований (арк.с.155-156).
Згідно Довідки від 08.10.2020 р. № 6 про визнання особи постраждалої внаслідок надзвичайної ситуації остання видана ОСОБА_1 на підставі акта обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ № 6 від 05.10.2020 р. В довідці зазначено, що обставини руйнування/пошкодження житлового будинку - загоряння внаслідок прямого попадання снаряду під час обстрілу в 2015, 2016, 2017 роках.
Висновок комісії житловий будинок АДРЕСА_6 зруйнований (арк.с.154).
Відповідно до протоколу № 2 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 12.02.2021 р., витяг якого був наданий в судове засідання 17.05.2021р., комісія вирішила надати грошову компенсацію ОСОБА_1 за зруйнований будинок внаслідок надзвичайної ситуації (дата руйнації житла 2015, 2016, 2017 роки), загальною площею 69,4 кв.м (розмір частки власності -1), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у сумі 30,0 тис.грн.
Згідно Довідки від 26.06.2020 р. № 267 ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , колишня назва зазначеної адреси: АДРЕСА_2
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 9 ст. 86 Кодексу цивільного захисту України забезпечення житлом постраждалого або виплата грошової компенсації за рахунок держави здійснюється за умови добровільної передачі постраждалим зруйнованого або пошкодженого внаслідок надзвичайної ситуації житла місцевим державним адміністраціям або органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання, а для реалізації права позивача на відшкодування вартості пошкодженого майна недостатньо лише опосередкованого показника вартості майна, розмір заподіяної шкоди, завданої внаслідок артилерійських обстрілів, має бути підтверджений висновком експертизи, чого позивачем зроблено не було, тому суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею 69,40 кв.м.
Як вбачається з акту обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ № 6 від 05.10.2020, затвердженого розпорядженням керівника військово-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського району Донецької області від 08.10.2020 № 36-о встановлено, що на день обстеження житла: орієнтована дата пошкодження /руйнування житла 2015, 2016, 2017 роки, причини пошкодження/руйнації загоряння внаслідок прямого попадання снаряду під час обстрілу. Фактичне місце проживання власника та членів сім`ї ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) АДРЕСА_5 . Висновки - житловий будинок зруйнований (а.с.155-156).
Згідно Довідки від 08.10.2020 № 6 про визнання особи постраждалої внаслідок надзвичайної ситуації остання видана ОСОБА_1 на підставі акта обстеження житла, зруйнованого внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією РФ № 6 від 05.10.2020. В довідці зазначено, що обставини руйнування/пошкодження житлового будинку - загоряння внаслідок прямого попадання снаряду під час обстрілу в 2015, 2016, 2017 роках.
Висновок комісії: житловий будинок АДРЕСА_6 зруйнований (арк.с.154).
Відповідно до протоколу № 2 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 12.02.2021, витяг якого був наданий в судове засідання 17.05.2021, комісія прийняла рішення: надати грошову компенсацію ОСОБА_1 за зруйнований будинок внаслідок надзвичайної ситуації (дата руйнації житла 2015, 2016, 2017 роки), загальною площею 69,4 кв.м (розмір частки власності -1), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у сумі 300 000 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2020 року № 767 до цього Порядку були внесені зміни, якими визначений механізм надання та визначення розміру грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації.
Ці зміни набули чинності 08 вересня 2020 року, тобто до ухвалення судом першої інстанції рішення, що оскаржується.
Відповідно до а. 2 п. 3 Порядку грошова компенсація надається постраждалим, які є власниками житла, яке перебуває на контрольованих Україною територіях та було зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, після дати набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України .
Таким чином, дія цього Порядку розповсюджується на спірні правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Також, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.ст. 15, 16 ЦК України).
Оскільки на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення набув чинності механізм грошової компенсації за зруйновані житлові будинки (квартири) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, яким позивач у встановленому порядку не скористався, не можна вважати, що його права були порушені та підлягають судовому захисту.
Крім того, як вже було встановлено судом першої інстанції, а саме відповідно до витягу з протоколу № 2 комісії з розгляду питань, пов`язаних з наданням грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації від 12.02.2021, витяг якого був наданий в судове засідання 17.05.2021, комісією вже прийняте рішення надати грошову компенсацію ОСОБА_1 за зруйнований будинок внаслідок надзвичайної ситуації (дата руйнації житла 2015, 2016, 2017 роки), загальною площею 69,4 кв.м (розмір частки власності -1), який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у сумі 300 000 грн.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час розгляду справи в суді, станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції, комісією було ухвалено рішення про надання грошової компенсації ОСОБА_1 , як власнику пошкодженого/зруйнованого майна, в сумі 300 000 грн., тобто в сумі більшій, ніж визначено Порядком.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстації, що позивач не надав доказів щодо звернення до місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування з пропозицією про добровільну передачу пошкодженого будинку чи можливості забезпечення їх новим житлом замість пошкодженого, що відповідає положеннями статті 86 Кодексу цивільного захисту України, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви позивача, а посилання представника на відповідь Війсково-цивільної адміністрації селища Зайцеве Бахмутського рійону Донецької області від 19.06.2020 року вважає безпідставним, оскільки ця відповідь такої інформації не містить (а.с. 16).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності у позивача ОСОБА_1 підстав для розрахунку грошової компенсації, виходячи з показників опосередкованої вартості спорудження житла в регіоні.
За таких обставин та враховуючи, що комісією прийнято рішення щодо виплати 300 000 грн. за зруйноване майно позивача, а також у зв`язку з ненаданням інших доказів в обгрунтування суми позовних вимог (вартості зруйнованого житла), суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та не вбачає підстав для її задоволення .
Одночасно, колегія суддів визнає обґрунтованими та погоджується з доводами представника Держави Україна Тичиніним Я.Д., в особі Кабінету Міністрів України, викладеними у відзиві на апеляціну скаргу щодо законності та обґрунтованоситі рішення суду першої інстанції.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
ВИ СНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.А. Мірута

Судді: І.В. Кішкіна

Я.В. Хейло

Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.

Суддя: О.А. Мірута