Справа 206/1628/21
Провадження 2/206/763/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 серпня 2021 року в залі суду у м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

15 квітня 2021 року представник позивач ОСОБА_1 , адвокат Гусакова Оксана Борисівна звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості .

В прохальній частині позову позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 150000,00 гривень та стягнути судові витрати (а.с.5).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у листопаді 2020 року відповідач звернувся до позивача із пропозицією купити належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_1 . 30 липня 2020 року позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 150 000 грн. в рахунок попереднього договору з купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою про отримання грошових коштів. Між сторонами не було досягнуто домовленості щодо терміну укладення основного договору, що є основною істотною умовою договору, оскільки визначення певного строку (певного терміну) укладення основного договору є необхідною умовою для договорів цього виду. Оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, тому попередній договір сторонами не укладено, і як наслідок, до цього моменту не укладений й основний договір. 18.03.2021 на адресу проживання відповідача позивачем було направлено вимогу щодо негайного повернення грошових коштів у розмірі 150 000,00 гривень на банківський рахунок позивача. Проте, вище вказана вимога залишена відповідачем без виконання та без відповіді. Основний договір - купівлі продажу житлового будинку між сторонами досі не укладений, Тобто, відповідач зберігає кошти позивача у розмірі 150 000,00 гривень (а.с.2-5).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2021 року було відкрито провадження по справі (а.с.13).

В судове засідання, призначене на 02 серпня 2021 року позивач та її представник не з`явились, подали до суду заяву в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити (а.с. 25-27).

Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, відповідач про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою, про що в матеріалах справи містяться конверт на адресу відповідача, повернутий поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19). Суд повідомляв відповідача про судові засідання, шляхом надання оголошення на сайті « Судова влада України» (а.с. 23-24). В судове засідання, призначене на 02 серпня 2021 року, відповідач не з`явився, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 надав розписку ОСОБА_1 про отримання від неї 150000,00 грн. в рахунок укладання з нею договору купівлі-продажу його частини домоволодіння, а саме 39/100, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9, 10).

18 березня 2021 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 , на адресу : АДРЕСА_2 , вимогу, щодо повернення їй 135000, 00 грн., оскільки попередній договір між сторонами укладено не було, і як наслідок, до цього моменту не укладений і основний договір, а тому грошові кошти у розмірі 150000, 00 грн. зберігаються у відповідача без достатньої на це правової підстави (а.с.11-12).

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори й інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди .

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Оскільки сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, тому попередній договір сторонами не укладено, і як наслідок, до цього моменту не укладений й основний договір.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 18.11.19р. по справі № 750/7467/16-ц з аналогічних правовідносин в якій зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Установлено, що сторонами не досягнуто домовленості щодо строку (терміну) укладення основного договору, що є основною істотною умовою договору, оскільки визначення певного строку (певного терміну) укладення основного договору є необхідною умовою для попередніх договорів купівлі- продажу квартири.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Проте, між сторонами попередній договір не було укладено посвідчено нотаріально, що також вказує на неукладенність попереднього договору.

Відповідно до ч. З ст. 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що грошові кошти у розмірі 150 000,00 гривень отримані у позивача зберігаються у відповідача без достатньо правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як вбачається з матеріалів справ вимога позивача про повернення коштів, залишена відповідачем без виконання та без відповіді. Основний договір - купівлі продажу житлового будинку між сторонами досі не укладений.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені ст. 1212 ПК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність

положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦK України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

При цьому під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 1ІК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ИК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року в справі М 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року № 6-122 цс14 які відповідно до ст. 360-7ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням позиції представника позивача, , обставин зазначених в матеріалах справи, письмових матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а саме стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 150 000,00 гривень.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1500,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 280 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , (який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), витрати зі сплати судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 06 серпня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков