Провадження №2/932/3234/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«09» липня 2021 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, виконавчий комітет Шевченківської у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з листопада 2016 року знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_2 який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи- ОСОБА_5 , Управління служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпрі ради про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення неповнолітньої дитини в квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, виконавчий комітет Шевченківської у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Ухвалою судді Цитульського В.І. від 13.11.2020 вищезазначену цивільну справу прийнято до свого провадження.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.07.2021 позовну заяву ОСОБА_2 який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , треті особи- ОСОБА_5 , Управління служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Дніпрі ради про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення неповнолітньої дитини в квартиру , за заявою позивача, залишено без розгляду, у зв`язку з чим розгляд справи відбувається лише в частині зустрічного позову.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у зустрічному позові.

Так, позивач за зустрічним позовом просить суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням і зняти останніх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що є власником вищезазначеної квартири в якій зареєстровані відповідачі. З огляду на те, що ОСОБА_2 , який є сином позивача, не проживає у належній їй квартирі з 2009 року, а наявність його реєстрації та реєстрації його сина покладає на неї як на власника майна додаткові витрати за комунальними послугами, вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що просить суд заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Також зазначив, що не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2012 року і це не пов`язано з діями його матері. Проживає разом з дружиною та сином за іншою адресою.

Від представника органу опіки та піклування Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, ухвалення рішення в інтересах дитини.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18463856 та копіє свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 є власником 34/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 .

Згідно з копією домової книги, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до копій актів від 01.12.2014, 11.02.2016 погоджених квартальним комітетом Бабушкінської районної м.Дніпропетровська ради, ОСОБА_2 з 2009 року не проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Норми права, що застосував суд.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

У відповідності до роз`яснень, що містяться у п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2914 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму ВСУ від 12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Висновки суду.

З огляду на те, що відповідач за зустрічним позовом визнав вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та зазначив, що не проживає разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 з 2012 року, що не пов`язано з діями ОСОБА_1 та враховуючи те, що справа у суді знаходиться з 2016 року, позов в частині визнання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування є таким, що підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_2 , як батько ОСОБА_3 2013 року народження, подавши вказану заяву про визнання позову, зазначив, що його син має постійне місце проживання разом з ним та матір`ю, що виключає можливість порушення прав дитини на проживання.

Вимога позивача про зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку не може бути задоволена у звязку з тим, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , орган опіки та піклування Управління-служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, виконавчий комітет Шевченківської у м. Дніпрі ради про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду складено та підписано 09.07.2021.

Суддя: В.І.Цитульський