Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2021 Справа №607/14617/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі головуючого судді Грицай К.М.,

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , Мамедової І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 680000,00 грн., пені у розмірі 24664,00 грн., збитки від інфляції у розмірі 680,00 грн., 3 % річних у розмірі 5756,00 грн. та 68000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на наступні обставини. 19 лютого 2019 року позивач придбав транспортний засіб марки BMW535ХІ. 20 лютого 2019 року між сторонами був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/19-Т/Т «ALL RISKS». Після укладення договору страхування, під час експлуатації транспортного засобу, під переднім сидінням позивач знайшов ще один ключ, проте, даний ключ не використовував ніколи. 12 грудня 2019 року настав страховий випадок автомобіль було викрадено. У той же день позивач викликав працівників поліції та повідомив страхову компанію і написав відповідну заяву. Також, 12 грудня 2019 року було оформлено акт приймання-передачі наявного на той момент у позивача комплекту ключів. 13 грудня 2019 року за письмовою заявою ОСОБА_1 передав страховій компанії знайдений ним ще один ключ і корпус до нього і надав до заяви власноруч написані письмові пояснення щодо даного ключа. 13 грудня 2019 року відомості за заявою позивача були внесені до ЄРДР за № 0012125 за ч. 3 ст. 289 КК України. 22 травня 2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку з невиконанням умов договору. Крім того, вказує, що згідно висновку вартість автомобіля BWM 535X1 держномер НОМЕР_1 зазначена 580420 грн, вважає, що у висновку вказана недостовірна інформація, крім того, в договорі було визначено ринкову вартість автомобіля в сумі 680000 грн. Також, вказує, що має право на стягнення неустойки, починаючи з 22.05.2020 року, коли відповідач повідомив про відмову у виплаті суми страхового відшкодування, а також, згідно з вимогами статей 536 та 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого Індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних із простроченої суми. Крім того, вказує, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає в затягуванні відповідачем виплати та у відмові у виплаті, порушення ним своїх обов`язків за договором страхування, що спричинило душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання в різні інстанції, телефонні переговори він постійно відлучається з робочого місця, мало часу проводить із сім`єю, став дратівливим, що вплинуло на його родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями. Позивач вважає, що виконав всі вимоги, які передбачені Договором страхування і надав страховій компанії всі необхідні відомості та документи з метою виплати страхового відшкодування. З врахуванням наведеного, просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Ухвалою судді від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Представником відповідача 12 жовтня 2020 року подано відзив на позовну заяву, у якому заперечив щодо задоволення позовних вимог вказавши наступне. 20 лютого 2019 року між сторонами був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/19-Т/Т. 12 грудня 2019 року позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про викрадення застрахованого транспортного засобу. В цей же день позивач передав до страховика один ключ до замка запалювання транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 . В подальшому ОСОБА_1 передав ще один ключ, однак стверджувати, що даний ключ від застрахованого автомобіля, не міг. Договором добровільного страхування наземного транспорту передбачена передача усіх, без винятку, ключів від застрахованого транспортного засобу, а також те, що такі ключі повинні мати повний комплект. Актом огляду від 20.02.2019 року, підписаним позивачем та страховиком, не встановлено некомплектність, тобто наявність лише одного ключа від застрахованого транспортного засобу. Таким чином, на момент страхування основний та додатковий комплекти ключів були в наявності, про що свідчать умови Договору та Акту огляду від 20.02.2019 року. За результатами експертного дослідження, судовим експертом було встановлено, що ключ, переданий позивачем до застрахованого транспортного засобу не належить. Враховуючи наведене, страховик прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

23 жовтня 2020 року представник позивача надав відповідь на відзив, у якому посилається на наступне. Під час укладення Договору страхування у приміщенні страхової компанії у присутності вигодонабувача позивач повідомив менеджера страхової компанії ОСОБА_4 , що автомобіль, який страхується має лише один комплект ключів, оскільки в такому стані він був придбаний, на що останній повідомив, що це не важливо і немає ніяких перепон для укладення договору. Крім того, вказує на те, що відповідач у своєму відзиві посилається на Акт огляду транспортного засобу від 20.02.2019 року, проте не надає його. Представник позивача у своїй відповіді наголошує, що транспортний засіб позивач купував з рук та колишній власник ввіз автомобіль на територію України без ключа і виготовив у сервісному центрі один комплект. Таким чином, позивач вважає, що виконав усі вимоги Договору добровільного страхування.

Позивач та представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Вказали, що відповідач зобов`язаний виконати умови договору страхування та виплатити страхове відшкодування.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» Вакула Г.М., ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що під час укладення Договору страхування у приміщенні страхової компанії з ним були присутні двоє його товаришів, в тому числі вигодонабувач ОСОБА_6 . Він прочитав умови договору та звернувся до менеджера страхової компанії ОСОБА_4 , з питанням, яким чином мають бути ним виконані умови договору щодо передання двох комплектів ключів, якщо автомобіль, який страхується, має лише один комплект ключів, оскільки в такому стані він був придбаний, на що останній повідомив, що це не важливо і немає ніяких перешкод для укладення договору. Транспортний засіб він придбав з рук та колишній власник ввіз автомобіль на територію України без ключа і виготовив у сервісному центрі один комплект. Приблизно влітку місяці 2019 року він під час прибирання у салоні автомобіля знайшов ще один ключ, проте не перевіряв, чи підходить він до замка запалювання даного автомобіля. Оскільки ключ був затертий, він поміняв корпус до ключа та зберігав його вдома у сейфі. Про знайдений ключ він страхову компанію не повідомляв. Після настання страхового випадку він в той самий день в м. Києві передав комплект ключів представнику відповідача, після приїзду в м. Тернопіль він передав у філію страхової компанії другий ключ, однак він не був впевнений, що той ключ саме від викраденого автомобіля. Таким чином, позивач вважає, що виконав усі вимоги Договору добровільного страхування, а страхова компанія визнала даний випадок страховим та пропонувала йому 500000 грн страхової виплати та підписати абандон, вважає, що відмова сплатити страхове відшкодування є неправомірною.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд встановив та сторони не заперечували, що позивач є власником транспортного засобу марки BMW535ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску.

20 лютого 2019 року між сторонами був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/19-Т/Т «ALL RISKS».

Сторонами підписано Акт огляду транспортного засобу від 20.02.2019 року, в якому встановлено наявність пошкоджень заднього лівого крила та передньої правої дверки.

12 грудня 2019 року автомобіль позивача було викрадено та у той же день позивач викликав працівників поліції та повідомив страхову компанію і написав відповідну заяву.

Також, 12 грудня 2019 року було оформлено акт приймання-передачі наявного на той момент у позивача комплекту ключів.

13 грудня 2019 року за письмовою заявою ОСОБА_1 передав страховій компанії ще один ключ і корпус до нього і надав до заяви власноруч написані письмові пояснення щодо даного ключа, згідно яких вказав, що даний ключ знайшов в авто, гарантувати належність ключа до даного авто не може.

13 грудня 2019 року відомості за заявою позивача були внесені до ЄРДР за № 0012125 за ч. 3 ст. 289 КК України.

27 березня 2020 року Приватне акціонерне товариство «СК Арсенал Страхування» направило лист, у якому вказано, що на розгляді ПрАТ СК «СК Арсенал Страхування» знаходиться страхова справа за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом BMW535ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску. Ринкова вартість автомобіля станом на 12 грудня 2019 року становить 580420 грн., розмір страхового відшкодування становить 512420 грн та ОСОБА_1 запропоновано підписати угоду про передачу праві власності на викрадений автомобіль (абандон).

ОСОБА_7 подав до ПРАТ Арсенал Страхування нотаріально засвідчену заяву від 17 грудня 2019 року, у якій вказав, що у його розпорядженні знаходився лише один ключ до зазначеного автомобіля, виготовлення якого він особисто замовляв на спеціалізованому сервісі, оскільки на територію України ввіз без ключа.

Листом від 22 травня 2020 року відповідач Приватне акціонерне товариство «СК Арсенал Страхування» повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язків, передбачених умовами договору.

У висновку експерта від 21.10.2020 року №040-10(Е)/20 транспортно-трасологічної експертизи, вказано, що якщо врахувати, що ключ, наданий згідно акту прийому-передачі від 12.12.2019 року дійсно належить до транспортного засобу BMW535ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то ключ, переданий згідно заяви від 13.12.2019 до транспортного засобу BMW535ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_1 не належить.

Листом від 09.02.2021 р. № 019 ТОВ АВТ Баварія Київ повідомило, що завод-виробник транспортних засобів торгової марки BMW укомплектовує автомобілі ключами в кількості не менше, ніж 2 штуки, в залежності від комплектації та/або моделі автомобіля можлива більша кількість ключів. Крім того, на замовлення власника автомобіль може бути доукомплектований додатковими ключами. Комплект ключа автомобіля марки BMW, 2013 року випуску складається з вставного ключа та пластикового футляра з кнопками, всередині знаходиться елемент живлення та електронна схема.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов п. 22.1, 22.2.1 Договору відповідач зобов`язався здійснювати Позивачу страхові виплати за умови настання страхового випадку, до яких відноситься і викрадення транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.2. Договору до страхових ризиків відносяться зокрема і викрадення (незаконне заволодіння ТЗ шляхом крадіжки, грабежу, розбою під час його знаходження в будь-якому місці в будь-який час).

Відповідно до п. 24.2 Договору страхувальник зобов`язаний виконувати всі умови договору страхування. При укладанні договору надати страхувальникові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки ступеню страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику чи обставин, що істотно впливають на умови договору.

Відповідно до п.п.25.1.11 п. 25.1 договору визначено, що страхувальник зобов`язаний у випадку викрадення ТЗ передати представнику Страховика основний та додатковий комплекти та дублікати ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного протиугінного пристрою, пристрої дистанційного управління протиугінною системою, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключено, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність), за виключенням випадків, коли такі ключі, пристрої чи документи було викрадено разом із ТЗ, якщо таке відбулось шляхом грабежу або розбою, або надати Страховику довідку про їх вилучення органами МВС.

Відповідно до положень п. 25.1.2. Договору, у разі настання страхового випадку Позивач повинен негайно, але не пізніше 1 (однієї) години, повідомити про настання події Компетентні органи, Страховика або його представника, а також п.25.1.3. передбачено, що Позивач повинен протягом 3-х робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це Відповідача шляхом надання Повідомлення про страховий випадок.

Пунктом 26.1.4, п.26.1 передбачено, що для підтвердження настання страхового випадку та визначення розміру завданих збитків у разі настання страхової події за ризиком Викрадення страхувальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення про страховий випадок надати страховику наступні речі та документи, зокрема: основний та додатковий комплекти та дублікати ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного протиугінного пристрою, пристрої дистанційного управління протиугінною системою, а також документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключено, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність).

Відповідно до п. 27.4. Договору, виплата за ризиком "Викрадення" здійснюється лише за умови початку кримінального провадження у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України не раніше, ніж через два місяці після отримання необхідних документів згідно з розділом 26 Договору.

Відповідно до п. 27.5. Договору у разі настання страхової події за ризиком "Викрадення" страхове відшкодування виплачується в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п. 27.22. Договору) за вирахуванням встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи.

Пунктом 27.6 Договору передбачено, що обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком "Викрадення" є укладення між Страховиком і Страхувальником угоди, відповідно до якої Страхувальник зобов`язується, у разі, якщо викрадений ТЗ буде пізніше знайдено, передати права власності на нього Страховику або його представнику (оформити абандон). Витрати на переоформлення ТЗ сторони несуть порівну. Форма угоди (абандона) встановлюється Страховиком.

22.05.2020 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку з невиконанням обов`язків, передбачених умовами договору.

За змістом ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як слідує із вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Згідно п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності із вимогами статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Законом, який регулює відносини у сфері страхування є Закон України «Про страхування» від 07.03.1996 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Частиною 2 статті 8 даного Закону визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний: 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з вимогами статей 536 та 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» визначені випадки відмови у страхових виплатах або страховому відшкодуванні.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Згідно з пунктом 28.4 Договору страхування, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо: страхувальник не виконав обов`язків, передбачених умовами договору (п.28.4.6); страхувальник не надав у разі викрадення ТЗ основний та додатковий комплекти та/або дублікати ключів до замку запалювання ТЗ, ключі механічного протиугінного пристрою та/або пристрою дистанційного управління протиугінною системою та/або документи, які надають право на управління застрахованим ТЗ (в тому числі, але не виключено свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність) (п. 28.4.15).

Доводи позивача про застосування до даних правовідносин Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд вважає необґрунтованими.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 213 Цивільного кодексу України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Тому, у разі визнання всіма сторонами договору певних умов, суд самостійно не повинен тлумачити умови, що визнаються сторонами, та надавати положенням договору іншого змісту, ніж той, який вкладають у нього сторони. Інакше це б порушувало принцип свободи договору.

Судом встановлено, що договір було укладено між сторонами добровільно та сторони ознайомлені із умовами договору, однак сторонами не подано належних та допустимих доказів, що будь-хто і сторін заперечував щодо змісту укладеного договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами було погоджено умови договору, викладені у п.п. 24.2.2, 24.2.3 п. 24.2, п.п. 26.1.4 п.26.1 Договору, згідно яких страхувальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення про страховий випадок надати страховику наступні речі та документи, зокрема: основний та додатковий комплекти та дублікати ключів до замку запалювання ТЗ.

Отже, умовами договору передбачена передача всіх без винятку ключів від застрахованого ТЗ, тобто повний комплект таких ключів.

Судом не встановлено, що вказані умови договору суперечать вимогам закону.

Крім того, сторонами погоджено, що актом огляду від 20.02.2019 року встановлено виявлені пошкодження та некомплектність автомобіля, у якому не було встановлено відсутність на час огляду додаткового комплекту ключів до замку запалювання ТЗ.

Підписуючи договір страхування, позивач розумів, що укладає договір страхування та погодився з тими умовами договору, які передбачені п.п. 24.2.2, 24.2.3 п. 24.2, п.п. 26.1.4 п.26.1 Договору та умовами, за яких страховик відмовляє у виплаті страхового відшкодування, а також мав можливість укласти договір страхування на інших умовах, в тому числі тих, які враховували виявлення під час огляду автомобіля одного комплекту ключів запалювання.

Позивач сам використовує окремі положення Умов, в яких йдеться про його права, зокрема щодо права на виплату страхового відшкодування, його розміру, визначення події як страхового випадку. Водночас він заперечує можливість застосування інших пунктів Умов, зокрема щодо відмови в виплаті страхового відшкодування. Така позиція позивача вказує на те, що він був ознайомлений з умовами договору, оскільки без цього неможливо визначити навіть обсяг прав, про порушення яких він вказує у своїй позовній заяві.

Встановлено, що автомобіль мав бути укомплектований ключами в кількості не менше, ніж 2 штуки, поряд з цим, переданий позивачем знайдений ключ не належить автомобілю. Крім того, позивач в судовому засіданні особисто підтвердив, що інший комплект ключів він знайшов після укладення договору страхування та не перевіряв, чи належить знайдений ним ключ до даного автомобіля.

Суд критично оцінює та не бере до уваги покази ОСОБА_1 про те, що ним було повідомлено менеджера страхової компанії ОСОБА_4 про відсутність другого комплекту ключів до замку запалювання, оскільки вони спростовані дослідженими судом письмовими доказами, зокрема, актом огляду від 20.02.2019 року, висновком експерта та не підтверджені іншими доказами.

Із вищенаведеного випливає, що позивач не виконав умов договору та не повідомив страховика про відсутність другого комплекту ключів.

Також, суд встановив, що позивач, всупереч погодженим сторонами п. 26.1.4. п. 26.1 умов Договору, не надав страховику наступні речі та документи, зокрема: основний та додатковий комплекти та дублікати ключів до замку запалювання транспортного засобу протягом 10 робочих днів з моменту повідомлення про страховий випадок та не повідомив відомостей про обставини та зміни, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, що є порушенням його умов.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено тих обставин, що він виконав усі умови Договору добровільного страхування наземного транспорту від 20.09.2019 року для виплати йому страхового відшкодування відповідачем.

Доводи позивача про те, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування суперечить закону та умовам договору, оскільки страхова компанія визнала даний випадок страховим та пропонувала йому близько 500000 грн. страхової виплати та підписати абандон, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини є одними із умов для виплати страхового відшкодування та умовами договору та нормами закону не передбачено, що страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування лише за умов підписання абандону.

Також, суд відкидає доводи позивача, що вказана у листі від 27.03.2020 року ринкова вартість автомобіля станом на 12 грудня 2019 року в сумі 580420 грн. не відповідає дійсній ринковій ціні автомобіля, яка, на думку позивача, має становити 680000 грн., оскільки позивачем не спростовано на підставі належних та допустимих доказів визначений страховиком розмір завданих збитків та не доведено, що він повідомляв страховика про свою незгоду із даною сумою.

Поряд з тим, копію звіту про вартість транспортного засобу суд не бере до уваги як неналежний, оскільки не містить необхідних реквізитів та не підписаний виконавцем.

Сторони не заявляли клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи, хоча ознайомлені із наслідками невчинення процесуальних дій.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

У зв`язку з цим, суд приходить до переконання, що відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, діяв у відповідності до умов договору та вимог закону, обґрунтував у листі від 22 травня 2020 року мотиви відмови у виплаті, тому підстави для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в користь позивача відсутні.

Із врахуванням того, що суд не встановив законних підстав для виплати відповідачем страхового відшкодування, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені, збитків від інфляції та 3 % річних та не бере до уваги проведений позивачем розрахунок цих сум.

Щодо вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Відповідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проте, позивач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань внаслідок порушення його прав відповідачем.

З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи зазначені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, позивачем не доведено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору страхування та підстав для стягнення з відповідача в користь позивача страхової виплати в сумі 680000,00 грн., пені у розмірі 24664,00 грн., збитків від інфляції у розмірі 680,00 грн., 3 % річних у розмірі 5756,00 грн. та 68000,00 грн. моральної шкоди.

Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 16, 22, 23, 27, 213, 526, 536, 543, 625, 629, 979, 988, 990, 992Цивільного кодексу України, ст. 4, 8, 20, 26 Закону України «Про страхування», ст.12, 13, 80, 81, 89, 213, 258, 259, 263, 265, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «СК Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «СК Арсенал Страхування», місцезнаходження: вул. Борщагівська, 154, м. Київ, .

Повний текст рішення суду складений 19 липня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай