Провадження № 22-ц/801/717/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 рокуСправа № 127/28892/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Ліннік Я. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Жорнище»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держпраці у Вінницькій області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/28892/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Олексієнка О. Ю. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Жорнище» (далі ПАТ «Жорнище»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Держпраці у Вінницькій області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, про визнання акта розслідування нещасного випадку недійсним та визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 квітня 2019 року між сторонами був укладений цивільно-правовий договір про виконання робіт догляд за садом. Основним видом діяльності відповідача є вирощування зернових та кісточкових фруктів.

Фактично він працював охоронником складу, де зберігались хімічні речовини для обприскування яблунь. На нього були покладенні обов`язки з охорони майна та обхід території.

Цивільно-правовим договором передбачено, що він виконує роботу доглядача саду.

Договором визначено, що виконавець виконує роботу на свій ризик та самостійно організовує її виконання, що не відповідає реальній дійсності, оскільки він виконував роботу охоронця, діяв в інтересах та за дорученням роботодавця. У нього був безпосередній начальник ОСОБА_2 - заст. директора з економічної безпеки ПАТ «Жорнище», визначений графік та маршрут обходу ввіреної йому території.

29 квітня 2019 року о 22:40 год під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження.

10 червня 2019 року він звернувся до управління Держпраці у Вінницькій області щодо проведення розслідування нещасного випадку.

26 червня 2019 року директору ПАТ «Жорнище» було видано припис форми Н-9 № 002.1005.19 щодо проведення розслідування нещасного випадку який стався.

Відповідно до висновків викладених в акті проведення розслідування нещасного випадку від 01 липня 2019 року, комісія визнала нещасний випадок, який стався з позивачем, таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Зазначив, що розслідування було проведено не об`єктивно, і це, призвело до невірного висновку про те, що нещасний випадок не пов`язаний із виробництвом. Відповідач порушив його право на проведення об`єктивного розслідування нещасного випадку та на відшкодування шкоди.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив: визнати недійсним та скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним 29 квітня 2019 року о 22:40 год на території ПАТ «Жорнище», за формою Н-5; визнати нещасний випадок, який стався з ним 29 квітня 2019 року о 22:40 год на території ПАТ «Жорнище» під час виконання трудових обов`язків, таким, що пов`язаний із виробництвом; зобов`язати ПАТ «Жорнище» скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ним 29 квітня 2019 року о 22:40 год на території ПАТ «Жорнище», за формою Н-1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суд першої інстанції мотивоване тим, що трудовий договір із позивачем не укладався, між сторонами мали місце цивільно-правові відносини, отже, нещасний випадок, який стався з позивачем 29 квітня 2019 року, є таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Вирішено питання про судові витрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2021 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 01 квітня 2021 року о 09:00 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення процедури проведення розслідування, оскільки комісія не дослідила обставини події і дійшла помилкового висновку про те, що нещасний випадок який з ним стався під час виконання трудових обов`язків, не пов`язаний із виробництвом.

Відзив на апеляційну скаргу протягом встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 18 квітня 2019 року між ПАТ «Жорнище» та ОСОБА_1 був укладений цивільно-правовий договір про виконання робіт (а.с.15).

Відповідно до умов указаного договору, ПАТ «Жорнище» доручає, а ОСОБА_1 бере на себе зобов`язання виконати роботи, що полягають у догляді за садом. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (п. 1.1. договору).

За виконану роботу замовник сплачує виконавцю винагороду за домовленістю (п. 2.1. договору).

Відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 30 квітня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено 2 448 грн за обрізку посадкових смуг (а.с.100).

10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління Держпраці у Вінницькій області щодо проведення розслідування нещасного випадку, який стався 29 квітня 2019 року.

26 червня 2019 року Управлінням Держпраці у Вінницькій області прийнято рішення і видано припис форми Н-9 № 002.1005.19 щодо проведення розслідування нещасного випадку який стався (а.с.25).

01 липня 2019 року був складений Акт форми Н-5, в якому зроблено висновок про те, що нещасний випадок, який стався з позивачем 29 квітня 2019 року, є таким, що не пов`язаний з виробництвом (а.с.26-28).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом або фізичною особою, з якого працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену даною угодою, з підпорядкуванням внутрішньому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно вимог статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою, що має місце у даній справі.

Виходячи зі змісту положень статті 21 КЗпП України та статті 625 ЦК України, цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її конкретні результати, на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від підрядних, є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

З матеріалів справи слідує, що трудовий договір з позивачем не укладався, заробітна плата йому як працівнику за трудовим договором не нараховувалася, а відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) від 30 квітня 2019 року позивачу було сплачено 2 448 грн за умовами договору підряду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нещасний випадок - це обмежений в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Статтею 22 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована «Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок).

Дія цього Порядку згідно пункту 2 поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи; працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем; фізичних осіб-підприємців членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, які працюють за договором укладеним відповідно до законодавства.

Відповідно до підпункту 5 пункту 38 Порядку, факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленому порядку Державною службою з питань праці на запит голови спеціальної комісії або у судовому порядку.

Установивши, що трудовий договір між сторонами не укладався, між сторонами мали місце цивільно-правові відносини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що нещасний випадок, який стався з позивачем 29 квітня 2019 року під час виконання ним робіт за договором підряду, є таким, що не пов`язаний з виробництвом, а тому відсутні підстави для скасування акта розслідування нещасного випадку та визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, а також відсутні підстави для складання акта за формою Н-1.

Указаний висновок відповідає правовій позиції викладеній у поставові Верховний Суд від 13 лютого 2020 року у справі № 486/836/17 (провадження № 61-39096св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а позивач, який звернувся з апеляційною скаргою звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 27 січня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук