Провадження № 2/205/1602/21
УХВАЛА

18 березня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому по справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2020 року було задоволено самовідвід головуючому судді Остапенко Н.Г.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С. від 24 листопада 2021 року цивільну справу прийнято до свого провадження і призначено підготовче засідання.

18 березня 2021 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід головуючому судді, в обґрунтування заяви вона посилається на те, що суддею Приходченко О.С. у 2012 році по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів і відшкодування моральної шкоди було постановлено рішення, яким з ОСОБА_1 стягнуто 64 000 гривень, та яке вона вважає незаконним та неправосудним. Під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, предметом якого є розписка, на підставі якої з неї було стягнуто 64 000 гривень, вона висловила свої пояснення, що таке рішення є неправосудним та неможливості його застосування до спірних правовідносин, суддя зазначила про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за наклеп, що розцінено заявником як тиск та погрози. У подальшому було ухвалено рішення, яким у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Під час розгляду справи № 205/7519/19 головуючий суддя, на думку ОСОБА_1 , надавав оцінку доказам поза межами нарадчої кімнати. Під час розгляду справи № 205/10677/13-ц на зауваження представника відповідача з приводу неявки позивача та залишення позову без розгляду головуючий по справі не зважав. Вважає, що дії судді викликають сумнів в його неупередженості.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення «Кастілло Альгар проти Іспанії»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Крім того, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Щодо об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

В провадженні судді Приходченко О.С. перебувало три цивільні справи, в яких стороною була ОСОБА_1 : цивільна справа № 422/3415/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди; цивільна справа № 205/4569/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та цивільна справа № 205/7915/19 за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про визнання правочину недійсним, постановлені судом рішення були предметом розгляду апеляційної інстанції, за результатами якого не було встановлено їх незаконності, тобто, вони визнані повними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та залишені без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З вказаної заяви про відвід вбачається, що відвід головуючому судді Приходченко О.С. пов`язується з незгодою заявника з процесуальними рішеннями судді, постановленими в інших справах із самостійним предметом спору, який не взаємопов`язаний із даною справою.

Таким чином, суд вважає, що незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді не можуть бути підставою для задоволення відводу.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості чи об`єктивності при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Разом з тим, з метою усунення будь-яких сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді зазначеної цивільної справи, з метою запобігання звинувачень у заінтересованості в результатах розгляду справи та виникненню конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді, та приймаючи до уваги ту обставину, що суддею Приходченко О.С. постановлено три рішення по цивільним справам, по двом з яких заявник не погоджується з ухваленими рішеннями, оскільки вони ухвалені не на її користь, суд приходить до висновку про необхідність задоволення самовідводу головуючому судді Приходченко О.С.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36-40, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Приходченко О.С. відмовити.

Задовольнити самовідвід головуючому судді Приходченко О.С. по цивільній справі № 205/10677/13-ц (2/205/1602/21) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Справу передати до канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для визначення іншого судді в порядку повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: