Номер провадження 2/754/1289/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Панченко О.М.

при секретарі: Тимошенко К.Г.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Пожар В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням шляхом укладення договору найму , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням шляхом укладення договору найму.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

11.09.1968 року Бюром по обміну жилих приміщень Виконавчого комітету КМР депутатів трудящих було видано ордер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 (бабусі позивачки). Згідно зазначеного ордеру їй надано право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . З моменту видачі ордеру ОСОБА_3 було здійснено заселення до вказаної квартири. Матір позивачки ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 постійного проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 у вказаній квартирі. Позивачка являється донькою ОСОБА_4 та відповідно онукою ОСОБА_3 , тобто членом сім`ї наймача жилого приміщення, з бабусею та мамою проживала там з народження, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, регулярно здійснювали оплату комунальних послуг, угод щодо окремого проживання чи окремого порядку користування жилим приміщенням із наймачем не обумовлювалося. Бабуся і матір позивачки померли, на даний час вона є єдиним користувачем вказаної вище квартири. 31.08.2020 року позивачка звернулася до Відповідача із заявою про укладення договору найму житлового приміщення внаслідок смерті попереднього наймача, проте відповіді їй надано не було. В зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, з урахуванням заяви про його уточнення просила суд визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом укладення договору найму на вказану квартиру.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.10.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження . Призначено підготовче судове засідання. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем було до суду 28.10.2020 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вважає їх законними і обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача - Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши Вступне слово представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогамист.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимогст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі ордеру виданого Бюром по обміну жилих приміщень Виконавчого комітету КМР депутатів трудящих НОМЕР_1 ОСОБА_3 (бабусі позивачки) було надано право на зайняття однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 заселилася і проживала у вказаній вище квартирі, разом з нею з 1969 року в квартирі проживала її донька ОСОБА_4 - матір позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 бабуся позивачки, а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки ОСОБА_4 , у зв`язку з чим були зняті з реєстрації за місцем проживання.

На даний час у квартири АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.

Позивачка у справі ОСОБА_2 на даний проживає у спірній квартирі, що підтверджується актом ЖЕД 301 від 10.08.2020 року, сплачує за комунальні послуги, якими користується.

31.08.2020 року позивачка звернулася до Відповідача із заявою про укладення договору найму житлового приміщення внаслідок смерті попереднього наймача, проте відповіді їй надано не було.

Відповідно до статті 58 Житлового кодексу Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів.

Згідно з частиною 1 статті 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до положень частини 1 статті 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (частина 2 статті 64 Житлового кодексу Української РСР).

За своїм правовим змістом стаття 65 Житлового кодексу Української РСР регулює питання щодо набуття права користування жилим приміщенням, визначаючи, що відповідне право особа набуває лише при дотриманні встановленого порядку вселення в житло. Зокрема, положеннями зазначеної статті встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Згідно із п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування житловою площею осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ними, певний порядок користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні судом було оглянуто оригінали квитанцій про оплату комунальних послуг позивачкою за вказану вище квартиру за 2016-2020 роки, з яких вбачається, що нарахування за спожиті житлово-комунальні послуги по спірній квартирі проводились на одну особу - позивачку. Таким чином Позивачка проживаючи у спірній кімнаті, споживала житлово-комунальні послуги, які використовувала для задоволення власних потреб сплачуючи за них, тобто виконувала обов`язки квартиронаймача.

У судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_8 , яка пояснила, що мешкає у квартирі АДРЕСА_4 . Часто бачить ОСОБА_2 , яка проживає у квартирі НОМЕР_2 в цьому ж будинку. З 2001 року проживає у цьому будинку, ОСОБА_9 там вже проживала разом із бабусею та матір`ю. Свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає у квартирі НОМЕР_3 в цьому ж будинку. Добре знає ОСОБА_2 , а точніше знає її з дитинства. У 2016 році вона народила сина, вона ходила та допомагала їй (Борятинській). Бачаться вони на тиждень 3-4 рази, це як правило відбувається на вулиці біля будинку.

Відповідно ст. 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно ст. 63 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Сукупний аналіз вищезазначених норм діючого законодавства України та фактичні обставини справи свідчать про наявність правових підстав для визнання за Позивачкою права проживання та користування спірним житловим приміщенням, у зв`язку з чим її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 265, 266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням шляхом укладення договору найму, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Деснянську районну у місті Києві державну адміністрацію укласти з ОСОБА_2 договір найму на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя