Справа № 346/1640/17
Провадження № 88-ц/4808/2/21
Головуючий у 1 інстанції Потятинник Ю.Р.
Суддя-доповідач Василишин
У Х В А Л А

30 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

апелянта ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 42276 грн за договором позики. В решті позову відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 11 грудня 2017 року скасовано. Прийнято нову постанову. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 42276 грн за договором позики від 05 лютого 2015 року відмовлено.

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року.

У заяві ОСОБА_1 зазначив, що підставою для постановлення рішення Апеляційним судом Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року було надання відповідачем суду оригіналу розписки від 06.05.2016 року про отримання позивачем боргу в розмірі 4560 доларів США із зазначенням, що він жодних претензій матеріального чи морального характеру щодо грошових зобов`язань до ОСОБА_4 не має, що на думку апеляційного суду підтверджує факт не тільки повернення боргу позивачу у сумі 1000 доларів США, а ще й з доплатою 8% щомісячно в обумовлений строк, а саме до 25.09.2015 року по іншій борговій розписці від 05 лютого 2015 року, оригінал якої було надано позивачем до суду.

Заявник вказує на те, що відповідно до ст.545 ЦК України розписка позивача від 06.05.2016 року про отримання раніше позиченої суми у повному обсязі є доказом добровільного повернення відповідачем грошових коштів позивачу за іншою борговою розпискою, оскільки відповідач позичав гроші неодноразово.

Заявник також зазначив, що у відповідності до встановленого факту виявлення особистих документів за Доповідною запискою від 01.02.2021 року в процесі проведення інвентаризації електронної та паперової документації в папці під назвою вибори 2015, файл під номером 25 (прізвище ОСОБА_4 ) було виявлено у паперовому вигляді копію боргової розписки від 06.05.2015 року на суму 4000 доларів США від 2% в місяць з поверненням до 06.05.2016 року.

ОСОБА_1 вважає, що ці обставини існували на час розгляду справи, вони не могли бути відомі позивачу ОСОБА_1 на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, оскільки позивач довідався про них лише 01.02.2021 року і за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому законом порядку спростовують факти, які було покладено в основу постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року, вони входять до предмету доказування у справі та впливають на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив переглянути за нововиявленими обставинами постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року та скасувати її. Прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Коромийського міськрайонного суду від 11.12.2017 року без змін.

У судовому засіданні апелянт вимоги заяви підтримав, просив її задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача заяву не визнав, вважає її безпідставною.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2011 року Суд повторив власні висновки вже відображені в рішенні «Брумареску проти Румунії», що право на справедливий розгляд судом, гарантоване п. 1 ст.6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Також у п. 44 Суд зазначив, що така процедура (перегляд за нововиявленими обставинами) не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 просив суд переглянути за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.02.2018 року з підстав, зазначених у п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

За приписами п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз`яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п.3,4,7 Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року №4, нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК (п.п.1,2 ч.2 ст.423 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду заяви), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

У спірному випадку, як випливає зі змісту заяви, нововиявленою обставиною сторона вважає виявлення в процесі проведення інвентаризації електронної та паперової документації одного з виборчих штабів, копії боргової розписки ОСОБА_4 від 06.10.2015 року на суму 4000 доларів США зі сплатою відсотків з поверненням до 06.05.2016 року (а.с.175). За твердженням заявника, існування цієї копії підтверджує помилковість висновку апеляційного суду , оскільки погашення боргу за розпискою від 06.05.16р. було здійснено за виявленою копією розписки від 06.05.15р., відповідно, на його думку, кошти за спірною розпискою від 05.02.15року не повернуто.

Разом з тим, наведене не можна вважати новоявленими обставинами в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України. Копія розписки, на яку посилається заявник, фактично є новим доказом, який не може підтверджувати нововиявлені обставини.

Крім того, суд ставить під сумнів твердження заявника ОСОБА_1 про те, що він не знав і не міг знати про існування боргової розписки від 06.05.2015 року на суму 4000 доларів США, за якою він же позичив гроші відповідачеві ОСОБА_4 .

Отже, обставини, на які посилається заявник у своїй заяві, не можуть бути, виходячи зі змісту статті 423 ЦПК України, нововиявленими, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.423,429 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року відмовити.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2018 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2021 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Бойчук І.В. Максюта І.О.