Справа № 185/883/19
Провадження № 2/185/1725/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/883/19 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

24 січня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить (з урахуванням уточнень від 28.04.2021) суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 254325,04 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09 січня 2015 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої останній отримав строковий кредит у розмірі 73454,11 грн. на строк 36 місяців, з 09.01.2015 року по 31.01.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Банк свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 не виконав належним чином умови договору і станом на 07.04.2021 року має заборгованість 254325,04 грн., яка складається з наступного: 66615,56 грн. - заборгованість за кредитом; 49291,57 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 127332,28 грн. - заборгованість за пенею; 11085,63 грн. - залишок заборгованості, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду відповідь на відзив , згідно з якою позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач надав відзив, згідно з яким останній просить застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 №342/180/17, зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт отримав кредит у розмірі 73454,11 грн, нарахування відсотків, штрафів та пені вважає незаконним, оскільки є учасником бойових дій відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 від 17 квітня 2019 року. Надав до суду копію виписки по рахунку та платіжне доручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням від 17.08.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2015 року у сумі 100840 (сто тисяч вісімсот сорок) гривень 91 коп., з яких: 66615,56 грн. - заборгованість за кредитом; 34225,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1623,99 грн.

Ухвалою суду від 04.03.2021 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2020у цивільній справі № 185/883/19 задоволено. Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2020у цивільній справі № 185/883/19 скасовано та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що 09 січня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, а тобто кредитний Договір б/н (арк.с.9), на умовах та правилах надання банківських послуг (арк.с.20-33).

Відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 73454,11 грн. на строк 36 місяців, з 09.01.2015 року по 31.01.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2664,92 грн для погашення заборгованості за Кредитом.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі.

На підставі п. 2.1 Договору, Банк надає кредит Позичальнику на строк 36 місяців, з 09.01.2015 року по 31.01.2018 року.

Відповідно до п. 2.2 Договору, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше чим на 31 день, по зобов`язанням строк яких не настав. Сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 11085,63 грн.

Пунктом 2.5 Договору, Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, винагороди відповідно до Генеральної угоди і Умовах та правилах.

Відповідно до п. 2.7 Договору, датою укладення кредитного договору є дата підпису Генеральної угоди.

Відповідно до п. 2.8 Договору, при порушенні Позичальником зобов`язань з приводу погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочення.

Також судом при дослідженні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 09 січня 2015 року, встановлено, що послуги, які пропонував Банк ОСОБА_1 виражалися у наданні останньому банківських карток, що вбачається з п. 2.1. Генеральної угоди «Банк надає Позичальнику терміновий кредит в сумі 73454,11 грн. на строк 36 місяців, з 09.01.2015 року по 31.01.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі», а тобто видача карткових банківських продуктів громадянам підпадає під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» оскільки у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.

Згідно з п. 22 ч. 1 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд вважає, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ОСОБА_1 з ПАТ КБ «Приватбанк», останній дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Аналогічна позиція викладена з приводу аналогічної справи у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині чітко зазначених та врегульованих умов у Генеральній угоді.

Так відповідно до п. 2.2 Договору, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості зазначених в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше чим на 31 день, по зобов`язанням строк яких не настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 11085,63 грн.

Згідно із розрахунком, наданого банком (а.с. 163-164) відповідач останній раз належним чином виконав зобов`язання за договором 22.05.2015, сплативши 2700 грн. Таким чином, з 26.06.2015 (31 день) вважається, що позичальник прострочив виконання зобов`язання, а з 27.06.2015 (32 день) сторони погодили, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Вказаним пунктом договору сторони погодили відкладальну обставину, відповідно до якої банк змінює строк кредитування. Тому з 27.06.2015 банк не вправі нараховувати позичальнику відсотки, оскільки змінився строк кредитування, а відповідач зобов`язаний сплатити тіло кредиту, нараховані відсотки та штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Відповідач як встановлено судом із матеріалів справи дійсно укладав кредитний договір та отримував кредитні кошти, що вбачається із матеріалів справи та не спростовується відповідачем. Відповідач надав до суду виписки (а.с. 117-119), які свідчать про часткове погашення кредитних зобов`язань. Окрім цього, суд приймає до уваги банківську виписку (а.с. 163-164) по рахунку відповідача надану до суду позивачем, де можливо встановити рух коштів по рахунках та надані відповідачем виписки по рахунку (а.с. 117-119). Суд, відхиляє доводи відповідача, щодо зарахування коштів у сумі 4450,00 грн в рахунок погашення боргу, сплачені відповідно до платіжного доручення № 150109В103953126WUSO від 09.01.2015, оскільки дана сума врахована при укладенні Генеральної угоди та тіло кредиту склало 73454,11 грн.

Також, згідно інформації наданої Павлоградським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 34/24050 від 24.03.2021 встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 63861163 від 09.12.2020 з примусового виконання виконавчого листа № 185/883/19 від 17.11.2020 виданого Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», за яким з заробітної плати ОСОБА_1 утримано на користь АТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення боргу грошові кошти у розмірі 10851,06 грн.

Окрім цього у зв`язку з тим, що в Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 09 січня 2015 року не зазначено одну із основних та конкретних умов та правил надання банківських послуг, а саме: такий вид неустойки як пеня за не виконання або не належне виконання зобов`язань за кредитним договором, а тобто банком не дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, та окрім цього позивачем не зазначено позовні вимоги з приводу застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання визначеної ЦК України, а не договором, а тому така грошова сума яка зазначена в позовних вимогах: 127332,28 грн. - заборгованість за пенею, взагалі не підлягає задоволенню, оскільки чітко не зазначена в Генеральній угоді, що вбачається з п. 2.8 Договору, а натомість зазначає, що розмір пені за даним договором зазначений в Умовах та правилах за кожний день прострочення, а оскільки за період часу дії даного договору Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанком могли змінюватись, що й підтверджено позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, що дає підстави суду дійти висновку, що саме ця умова не була чітко зазначена та врегульована цією Генеральною угодою для споживача цих банківських послуг у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів».

За період дії кредитного договору відповідач сплатив банку 24500 грн, з яких 10800 грн було зараховано на тіло та проценти, 13700 грн відповідно до розрахунку заборгованості банк зараховував для погашення зобов`язань з пені. Однак, суд дійшов висновку, що нарахування пені не передбачено Генеральною угодою від 09.01.2015 про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт. Крім того, в порядку примусового виконання заочного рішення від 17.08.2020 відповідачем сплачено позивачу 10851,06 грн за цим же кредитним договором.

Тому в порядку ст. 534 ЦК України сплачені грошові кошти відповідачем слід вирахувати з суми заборгованості.

Таким чином, за час дії правовідносин між сторонами відповідачем сплачено позивачу 24785,63 грн, які банк зарахував до заборгованості з пені.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що обґрунтована позивачем заборгованість відповідача складає: 66615,56 грн тіло кредиту, 2716,19 грн проценти станом на 30.06.20, 11085,63 грн штраф за Ген.угодою.

Враховуючи суму сплачених коштів відповідачем позивачу у розмірі 24785,63 грн, сума заборгованості становить: 55631,75 грн тіло кредиту, 0 грн проценти, 0 грн штраф відповідно до п.2.2 Ген.угоди. ((66615,56+2716,19+11085,63) - 24785,63= 55631,75)

Отже, позов підлягає задоволенню частково, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265,212,280-289 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом № б/н від 09.01.2015 у сумі 55631,75 грн (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот тридцять одна гривня 75 копійок), що становить тіло кредиту.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 1040,71 грн (одна тисяча сорок гривень 71 копійка).

В іншій частині судовий збір віднести на рахунок позивача.

Сторони та учасники:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", (), місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко