провадження № 22-ц/824/7771/2021 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою та просили визнати такими, що не підлягають виконанню: виконавчий лист № 2-3470-1/10 (ВП № 33345015), виданий Печерським районним судом міста Києва 10 березня 2011 року у цивільній справі № 2-3470-1/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 1 231 244 грн. 37 коп.; виконавчий лист № 2-3470-1/10 (ВП № 33396800), виданий Печерським районним судом міста Києва 10 березня 2011 року у цивільній справі № 2-3470-1/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 950 148 грн. 89 коп.

Заява обґрунтована тим, що стягувач вдався до позасудового врегулювання спору на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки № 49.12/86/1437/07 від 21 вересня 2007 року та у серпні 2020 року здійснив продаж іпотечного майна боржників. Після завершення позасудового врегулювання спору, тобто, після продажу предмету іпотеки будь-які вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником зобов`язань по кредитному договору є недійсними. На теперішній час виконавчі провадження відкриті і по них триває стягнення коштів з боржників.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявники зазначають, що новий стягувач ПАТ «Дельта Банк» вдався до позасудового врегулювання спору на підставі іпотечного застереження у договорі іпотеки від 21 вересня 2007 року. Заявники посилаються на постанову Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц. Судом першої інстанції не оцінені та залишені без уваги такі докази як кредитний договір від 21 вересня 2007 року, іпотечний договір, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформована 30 вересня 2020 року. Стягувач ПАТ «Дельта Банк» використав застереження, викладене у іпотечному договорі, скористався своїм правом продажу іпотечного майна. З моменту укладення договору купівлі-продажу зобов`язання боржників перед стягувачем є припиненими.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані заявниками обставини не є підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню повністю.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження вимог заяви заявники надали суду копії: кредитного договору № 49.4/86/07-Zn від 21 вересня 2007 року; іпотечного договору № 49.12/86/1437/07 від 21 вересня 2007 року; рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2010 року; постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Шиян О.В. від 13 липня 2012 року про відкриття виконавчого провадження № 33345015 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3470-1/10, виданого 10 березня 2011 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 1 231 244 грн. 37 коп.; постанови державного виконавця від 13 липня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Шиян О.В. від 13 липня 2012 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 33396800 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3470-1/10, виданого 10 березня 2011 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 950 148 грн. 89 коп.; постанови виконавця від 14 липня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; ухвал Печерського районного суду міста Києва від 02 вересня 2014 року, від 05 вересня 2014 року про заміну сторони виконавчого провадження; інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 226129868, сформовану 30 вересня 2020 року.

Судом встановлено, що оспорювані виконавчі листи видані Печерським районним судом міста Києва 10 березня 2011 року на виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-3470-1/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості у розмірі 282 014 грн. 48 коп. та 120 003 доларів США. Стягувач здійснив продаж іпотечного майна боржників у серпні 2020 року.

У даному випадку відсутні передбачені ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони видані на підставі рішення суду, яке є обов`язковим до виконання, та ухвалено задовго до продажу предмету іпотеки у позасудовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У той же час, дійсність вимог стягувача до боржників підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, а, відтак, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку», на які посилаються заявники та згідно з якими після завершення позасудового врегулювання спору будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними, не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами.

Аналогічні висновки містяться також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 334/7136/17.

Постанова Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц, на яку посилаються заявники в апеляційній скарзі, відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, до матеріалів справи заявниками не долучена, а, відтак, посилання на вказану постанову, як на таку, що у інший спосіб, ніж суд першої інстанції, застосовує норми матеріального права, є необгрунтованими.

Враховуючи зазначене, під час розгляду справи заявниками не доведено наявність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а, відтак, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.