КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/17204/20 Головуючий у 1 інстанції: Шум Л.М.

Провадження №22-ц/824/506/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

10 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого (судді-доповідача) Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

за участю секретаря Телятник І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Решнюка Анатолія Валерійовича представника ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору іпотеки недійсним.

Цього ж дня ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2000 року.

В обґрунтування вимог заяви зазначив, що 10 жовтня 2020 року він дізнався, що 16 серпня 2005 року був укладений Договір іпотеки №9-509/08-2005МК між АКБ «УкрСиббанк» та від імені ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В.

Відповідно до умов Договору він виступає майновим поручителем і надав в іпотеку нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, він Договір іпотеки не підписував, на копії договору іпотеки, яку він має та яку отримав від ОСОБА_2 , відсутній підпис представника АКБ «УкрСиббанк» та відсутній підпис ОСОБА_1

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання рішення з метою недопущення відчуження відповідачем по справі належного йому на праві власності майна до ухвалення судом рішення по даній справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання договору іпотеки недійсним залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Решнюк А.В. представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачі можуть переоформити право власності на квартиру за собою, що призведе до невиконання рішення суду.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що питання непідписання апелянтом спірного Договору іпотеки є предметом дослідження спору по суті та не може наводитися ним як підстава для забезпечення позову в даній справі. Апелянтом не надано жодних доказів спроб відчуження квартири, на яку в якості забезпечення позову він просить накласти арешт. Невжиття такого заходу забезпечення як накладення арешту щодо об`єкта нерухомості, який є предметом іпотеки, ніяким чином не ускладнює та не робить неможливим виконання рішення суду про визнання іпотечного договору недійсним.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Макаренко О.С. та третя особа ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову.

Представники АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним договору іпотеки, квартира АДРЕСА_1 , не є предметом спору у справі, а тому вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не відповідає заявленим позовним вимогам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання Договору іпотеки №9-509/08-2005МК, укладеного 16 серпня 2005 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , недійсним.

ОСОБА_1 просив забезпечити позов шляхом накласти арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 04 грудня 2000 року, яка є предметом іпотеки за Договором іпотеки №9-509/08-2005МК від 16 серпня 2005 року.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.»

Отже, предметом позову в даній справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним іпотечного договору, а в разі задоволення позову рішення суду полягатиме в констатації факту його недійсності.

Незастосування заходу забезпечення позову в цій справі шляхом накладення арешту на квартиру, яка перебуває в іпотеці, не призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову про визнання договору недійсним, окрім того такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Решнюка Анатолія Валерійовича представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль