Провадження №2з/932/110/21
У Х В А Л А

14 червня 2021 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ Цитульський В.І. за участю секретаря Мудраченко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний нотаріус дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариси Юльянівни про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява яка була розподілена для розгляду судді Цитульському В.І. та в якій заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суб`єктами державної реєстрації стосовно квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилався на те, що їх невжиття може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог про визнання договору дарування квартири АДРЕСА_1 недійсним, оскільки на сьогодні відповідачем чиняться активні дії спрямовані на її відчуження про що свідчать оголошення розклеєні по м.Дніпро.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом: накладення арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Аналізуючи приведені вище норми закону, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Як зазначено позивачем у позові, у спірній квартирі, зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_4 яка є малолітньою.

Відповідно до приписів ЗУ «Про охорону дитинства» у взаємозв`язку з СК України, вчинення правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, вимагає обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно з нормативно-правовими актами, які регулюють діяльність органу опіки та піклування, для вирішення питань пов`язаних з правами дитини проводиться засідання на яке запрошуються батьки дитини.

Крім того, надання/отримання відповідного дозволу органу опіки та піклування на вчинення правочину пов`язаного з нерухомістю право на володіння або користування яким має дитина у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад, є обов`язковим для нотаріуса, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при посвідченні таких правочинів.

Також, відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, якій не виповнилося 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, (тобто необхідний візит обох батьків до органу реєстрації) або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

З огляду на те, що у спірній квартирі зареєстрована малолітня дитина, яка є донькою позивача/заявника, її відчуження без його відома є не можливим, що вказує на не актуальність ризику відчуження спірного об`єкту нерухомості.

Крім того, оголошення про продаж квартири, що розклеєні по м.Дніпро не є достатнім доказом, що вказує на наявність наміру її відчуження, оскільки відсутні беззаперечні відомості які б могли свідчить що воно відповідає волевиявленню відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Державний нотаріус дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариси Юльянівни про визнання договору дарування недійсним, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено та підписано 14.06.2021

Суддя В.І.Цитульський