Дата документу 29.03.2021
ЄУ № 942/1913/19
Провадження №2-др/942/2/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Чалого А.В.
за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, ОСОБА_3 про визнання частково незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації земельної ділянки,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній вище цивільній справі.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 16.04.2020 Новопсковським районним судом Луганської області частково задоволено її позов до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації земельної ділянки. До теперішнього часу позивач не може реалізувати судове рішення, тобто зареєструвати своє право на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , у зв`язку з відмовою державних реєстраторів у вчиненні таких дій з наступних підстав.
На момент ухвалення рішення суду в частині визнання недійсним документа, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ №108869 від 16.07.2007, виданого на підставі розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 26.01.2007 №60 ОСОБА_3 , земельної ділянки № НОМЕР_1 , ріллі площею 7,5200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, кадастровий номер 443385900:06:002:0026, діяли норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, а саме ч. 3 ст. 26 зі змінами внесеними згідно із Законами №159-ІХ від 03.10.2019 гласить у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства за наявності таких прав. Відповідне право на земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 7,52 га, розташованої на території Пісківської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належало згідно державного акту на праві приватної власності на землю ІV-ЛГ №015822 від 22.01.2002, виданого Пісківською сільською радою народних депутатів ОСОБА_4 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 .
Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила суд ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №942/1913/19, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим №443385900:06:002:0026, площею 7,5224 га, розташованої на території Пісківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги заяви, надали пояснення, згідно обставин, викладених в заяві про ухвалення додаткового рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Неприбуття у судове засідання сторін не перешкоджає розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновків, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, ОСОБА_3 про визнання частково незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16.04.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визнано частково незаконним та скасовано розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 26.01.2007 № 60 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок власнику земельних часток (паїв) Асоціації «Булавинівська» гр. ОСОБА_3 » в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ріллі № НОМЕР_1 площею 7,5200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 108869 від 16.07.2007, виданий на підставі розпорядження Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області від 26.01.2007 № 60 ОСОБА_3 земельної ріллі № НОМЕР_1 площею 7,5200 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області, кадастровий номер :06:002:0026. Позивачу ОСОБА_1 відмовлено в частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки Законом України «Про Державний земельний кадастр» та порядком ведення Державного земельного кадастру не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду.

Разом з тим, в заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим №443385900:06:002:0026, площею 7,5224 га, розташованої на території Пісківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Проте, такої вимоги позов ОСОБА_1 не містить.

Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених нормами ЦПК України та воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що під час ухвалення судового рішення судом розглянуті всі вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надали сторони, відповідність цих вимог до норм закону та встановлених обставин у справі і на підставі цього ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, а тому доводи позивача, зазначені в заяві про ухвалення додаткового рішення є безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 270, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, ОСОБА_3 про визнання частково незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації земельної ділянки - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 29 березня 2021 року.

Суддя Новопсковського районного суду

Луганської області А.В. Чалий