Справа № 495/5924/20
№ провадження 2/495/287/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 серпня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/5924/20,

за участю позивача особисто ОСОБА_1 ,

відповідача особисто ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу недобудованого житлового будинку та про перевід прав покупця,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

30 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу недобудованого житлового будинку та про перевід прав покупця, просить суд визнати частково недійсним договір купівлі продажу, посвідчений 23.09.1988 року секретарем Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та перевести права покупця за вказаним договором з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Так, позивач свої вимоги мотивує тим, що у зв`язку з працевлаштуванням у РФ та реєстрацією за місцем роботи, був позбавлений права реєстрації нерухомого майна в Україні.

Проте, маючи намір придбання житлового будинку в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, вирішив здійснити правочин через сестру своєї дружини ОСОБА_2 та між сторонами було досягнуто угоду, що наразі буде оформлений договір купівлі-продажу на ОСОБА_2 , а пізніше вона переоформить вказаний будинок на нього.

Між тим, гроші на купівлю житлового будинку власниці ОСОБА_3 було передано саме ним разом з його дружиною.

23.09.1988 року був укладений договір купівлі-продажу недобудованого житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений секретарем Випасненської сільської ради, за реєстровим № 109, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила недобудований житловий будинок.

Після укладення договору купівлі-продажу він разом з дружиною та сином зареєструвався у ньому, де він продовжує проживати до теперішнього часу, та нести всі витрати по утриманню будинку, як власник.

Згідно погосподарської книги № 19 по с. Випасне Мологівської сільської ради саме він є власником житлового будинку під АДРЕСА_1 , та згодом саме йому виділялась земельна ділянка у збільшеному розмірі у користування.

Між тим, коли він звернувся до КП «Білгород-Дністровське БТІ» з метою виготовлення технічного паспорту, йому було повідомлено, що власником вказаного житлового будинку є ОСОБА_2 .

Але, наполягає, що саме він виступав покупцем житлового будинку за адресою вказаною у договорі, сплативши при цьому кошти в розмірі, які визнані продавцем як достатніми щодо вартості житлового будинку.

Житловий будинок придбавався для проживання сім`ї.

Коштів на придбання житлового будинку відповідач ОСОБА_2 не мала, у неї не було достатніх заощаджень для придбання житлового будинку.

З урахуванням усього вищенаведеного, він і звернувся до суду з даним позовом.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі.

05 жовтня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду.

13 січня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

В ході розгляду справи стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2021 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу недобудованого житлового будинку та про перевід прав покупця в частині позовних вимог до ОСОБА_3 закрито.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, згодна на укладання договору купівлі - продажу в нотаріальному порядку, пояснила що цей будинок їй не потрібний, в неї є.

Третя особа в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, згідно вимог чинного законодавства.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що дійсно 23.09.1988 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений секретарем Випасненської сільської ради Тищенко А.І., зареєстрований в реєстрі за № 109.

Так, за умовами договору купівлі-продажу від 23.09.1988 року, гр. ОСОБА_3 продала, а гр. ОСОБА_2 купила житловий недобудований будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 на землях колгоспу ім. Мічуріна, що складався з одного житлового недобудованого будинку, житловою площею 60 кв.м.

Крім того, як зазначено у договорі ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 повністю грошові кошти за продаж даного будинку до підписання дійсного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, укладенню відповідного договору купівлі - продажу передувало винесення рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської ради народних депутатів № 256 від 21.07.1988 року «Про надання дозволу купівлі-продажу незакінчених будівництвом житлових будинків», де зокрема дозволено покупцю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 оформити документи купівлі-продажу недобудованого житлового будинку та пред`явити їх до здачі в експлуатацію до 01.01.1989 року.

За рішенням виконкому Випасненської сільської ради народних депутатів № 55 від 11.07.1991 року, було розглянуто заяву ОСОБА_2 на закріплення за нею присадибної ділянки біля набутого домогосподарства.

Поміж з цим, у даному рішенні йшлось і про надання земельної ділянки в постійне користування гр. ОСОБА_4 у розмірі 0,06 в АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згодом, вже 16.07.1992 року за рішенням виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів № 64, надано земельну ділянку в постійне користування гр. ОСОБА_1 , при цьому, збільшена його площа.

Згідно Витягу з по господарської книги на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , то з неї достовірно вбачається, що станом на 2020 рік, головою домогосподарства є ОСОБА_1 .

Вказане продубльовано і в обліковій картці об`єкта господарського обліку земельній ділянці, а також підтверджується довідками Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за № 1950 та № 1951 від 10.07.2020 року.

Натомість, технічний паспорт досі залишається оформлений на ім`я ОСОБА_2 .

За ствердженнями позивача, при зверненні до КП «Білгород-Дністровське БТІ», йому було повідомлено, що власником недобудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 23.09.1988 року є ОСОБА_2 , у зв`язку з чим виникла потреба вирішення питання визнання такого договору у частині покупця недійсним з переведенням прав покупця на позивача.

Нормативне обґрунтування.

Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог частин першої, третьої та п`ятої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Разом з тим, як передбачено частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, буде встановлено, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір підлягає визнанню недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами.

Рішення не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Отже, для визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця, позивач має довести відповідними доказами визначеними у ч. 2 ст. 218 ЦК України, що саме він є стороною договору, тобто, що майно було придбано для нього та за його кошти.

Враховуючи положення вказаної статті, з приводу того, що рішення не може ґрунтуватися на свідченнях свідків, у даній справі свідки не залучались та не допитувались.

Разом з тим, суд враховує, що позивач повинен надати відповідні докази в спростування змісту посвідченого секретарем Випасненської сільської ради 23.09.1988 року договору купівлі-продажу в частині покупця.

Оцінюючи наявний в матеріалах справи спірний договір купівлі-продажу можливо достовірно дослідити, що ОСОБА_3 , яка виступала продавцем, за обумовлену суму коштів продала належний їй недобудований житловий будинок АДРЕСА_1 покупцю ОСОБА_2 .

При цьому продавець отримала грошові кошти за будинок до підписання договору від 23.09.1988 року саме від ОСОБА_2 (п.2 договору). /а.с. 6-8/

Більш того, дозвіл за рішенням Білгород-Дністровської районної ради народних депутатів № 256 від 21.07.1988 року на купівлю незакінченого будівництвом будинку надавався саме ОСОБА_5 /а.с. 9/

Будь-які докази на підтвердження перешкод в оформленні права власності на недобудований будинок саме за ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Усі наступні документи, в т.ч і рішення про збільшення у користування земельної ділянки та запис у погосподарській книзі про зміну члена домогосподарства не свідчить про те, що будинок за договором купівлі-продажу від 23.09.1988 року придбавався саме покупцем ОСОБА_1 , та жодним чином не спростовують дійсності такого правочину.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів відсутності у відповідача на момент придбання спірного житлового будинку заощаджень та відсутності у останньої коштів на придбання недобудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 та беззаперечного доказу отримання коштів продавцем саме від нього станом на час купівлі-продажу спірного житлового будинку.

За змістом ч.1 ст 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції право на судовий захист, звертаючись до суду особа в позові вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Оглянувши та перевіривши усі надані позивачем в обґрунтування позовних вимог докази, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , адже з документів, що приєднані ним в обґрунтування позовних вимог неможливо дослідити доказовості, що саме ОСОБА_1 під час укладання договору купівлі-продажу від 23.09.1988 року виступав покупцем недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Виходячи з того, що вимоги позивача про переведення прав покупця є похідними від основної частини позову про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, то у зв`язку з недоведеністю основної частини позову, також задоволені бути не можуть.

Згідно ч.1ст.129-1Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи усе вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та їх правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу недобудованого житлового будинку та про перевід прав покупця є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 203, 215, 217, 218,626,655 ЦК України, ст.ст. 12, 13,82, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛ И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області про визнання частково недійсним договору купівлі - продажу недобудованого житлового будинку та про перевід прав покупця відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мологівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області, місцезнаходження: вул. Кишинівська, 221 "а" с. Молога Білгород - Дністровського району Одеської області.

Повний текст рішення складений 06 серпня 2021 року.

Суддя: