Справа № 450/984/21 Провадження № 2/450/1076/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучер Ю.В. про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Чигиринського районного нотаріального округу Костенко Н.В. про стягнення коштів за договором позики у сумі п`ятсот шістдесят тисяч гривень шляхом:

- накладення арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

-1/ 2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3

-земельну ділянку, площею 1,56 га, кадастровий номер :001:0005;

-земельну ділянку, площею 0,2028 га, кадастровий номер :01:002:1441,

встановив:

підстава заяви: на підставі договору позики, відповідач заборгував позивачеві грошові кошти у сумі п`ятсот шістдесят тисяч гривень, які у добровільному порядку не бажає сплатити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року з метою правильного застосування норм закону роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Із матеріалів заяви про забезпечення позову слідує:

1 листопада 2016 р. ОСОБА_3 отримав в борг від ОСОБА_1 560000, грн. (п`ятсот шістдесят тисяч гривень 00 коп.) готівкою, що підтверджується борговою розпискою. Відповідно до даної розписки, ОСОБА_3 зобов`язався повернути борг до 1 листопада 2020р. Гарантував повернення цього боргу своїм майном в с. Боровиця.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_2 (відповідач) ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином померлого.

За життя боржник мав на праві власності:

-житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

-1/ 2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2

-земельну ділянку, площею 1,56 га, кадастровий номер :001:0005.

-земельну ділянку, площею 0,2028 га, кадастровий номер :01:002:1441.

Після смерті боржника, позивач направив кредиторську вимогу ОСОБА_2 , проте відповіді не отримав.

До подачі даної заяви відповідач не повернув грошові кошти позивачу відповідно до розписки від 01.11.2016 року, тобто не виконав умови договору.

З урахуванням зазначеного суд прийшов до висновку, що між сторонами виник спір, предметом якого є неналежне виконання грошового зобов`язання на зазначену вище суму.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу належить 1/ 2 частка житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 . Інша частина вказаного будинку, а саме 1/ 2 частина зареєстрована за померлим ОСОБА_3 .

Крім наміру відчужити 1/ 2 будинку за адресою: АДРЕСА_2 , позивачу з офіційного сайту ОЛХ стало відомо, що відповідач також здійснює продаж іншого спадкового майна, а саме: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується оголошеннями про продаж будинку із сайту ОЛХ, долученими до матеріалів справи.

Позивачем обґрунтовано наведено припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення його прав та законних інтересів.

З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 560000, 00 грн. (п`ятсот шістдесят тисяч гривень), в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Представником позивача обґрунтовано наведено припущення, що не вжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів справи, призвести до порушення прав позивача.

Судом враховано, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову, зокрема: арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ; 1/ 2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами на вказану вище суму, не позбавить відповідача права володіти та користуватися вказаним нерухомим майном. Тому, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Заява позивача про забезпечення позову, в частині накладення арешту на земельну ділянку, площею 1,56 га, кадастровий номер :001:0005; земельну ділянку, площею 0,2028 га, кадастровий номер :01:002:1441, задоволення не підлягає, оскільки:

на думку суду, враховуючи розмір заявленої позивачем суми до стягнення 560000 грн. (п`ятсот шістдесят тисяч гривень) арешт нерухомого майна, що вказане вище, в повній мірі забезпечить позов заявлений позивачем ОСОБА_1 . З матеріалів заяви про забезпечення позову слідує, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме земельних ділянок тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відсутні, тому, на думку суду, зустрічне забезпечення застосуванню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 260, 261, 263 ЦПК України, суд,

постановив:

заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучер Ю.В. про вжиття заходів забезпечення позову, задоволити частково.

Накласти арешт на:

житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 ;

1/ 2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за померлим ОСОБА_3 .

Надати органу, що здійснює виконання ухвали суду наступні відомості:

стягувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили 04.08.2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Копію ухвали суду після її виконання направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

СуддяЄ. О. Данилів