Справа 556/515/21
Номер провадження 2/556/210/2021

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2021 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець в порядку спрощеного позовного порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В позовній заяві вказує, що в неї з відповідачем є спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою, навчається на І курсі факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету, на денній формі навчання. Дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатного віку, матеріальної допомоги на дочку не надає, самостійно утримувати дитину та нести грошові витрати пов`язані з навчанням у вище зазначеному навчальному закладі ОСОБА_1 важко.

А тому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі на її користь, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням її навчання, в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше, ніж до закінчення навчання.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 31.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.05.2021 року залучено ОСОБА_3 як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов зодовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше, ніж до закінчення навчання

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії НОМЕР_1 , де в графі батько записаний ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 , 21 квітня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №10.

На підставі рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.12.2017 року змінено розмір аліментів. Стягнено з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , жителя с.Каноничі, Володимирецького району Рівненської області на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 930 (дев"ятсот тридцять) грн. щомісячно, і до досягнення нею повноліття.

Як зазначено у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 19.03.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до державної реєстрації шлюбу мала прізвище ОСОБА_6 , прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 навчається на І курсі факультету торгівлі та маркетингу Київського національного торговельно-економічного університету, на денній формі навчання. (довідка навчального закладу №1894 від 01.03.2021 року)

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що для наявності підстав для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання, повинно існувати чотири умови, а саме: дитина повинна навчатись, потребувати матеріальної допомоги, її вік не повинен перевищувати 23 років, батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідачем не спростовано тієї обставини, що їх спільна з позивачкою дочка проживає окремо від матері або за іншою адресою та не перебуває на її утриманні.

Як видно з матеріалів справи, відповідач не працює, не перебуває на обліку у Володимирецькій районній філії Рівненського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості України, як шукаючий роботу. ( довідка №451 від 13.04.2021 року, видана виконкомом Каноницької сільської ради, копія трудової книжки ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 , довідка №554 від 12.04.2021 року, видана директором Володимирецької районної філії Рівненського обласного центру зайнятості)

Саков О.В. з 06.08.2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_5 .

Як зазначено у відповіді на запит №4295 від 12.04.2021 року, виданої начальником Володимирецького районного відділу ДВС, та розрахунків заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , на виконанні у відділі перебуває відкриті два виконавчі провадження з виконання: виконавчого листа №556/1981/17 від 21.12.2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виконавчий лист №556/298/18 від 08.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліментів на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Будь - яких інших доказів, які б вказували на відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці, не надано, оскільки відповідач працездатний і може надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Судом встановлено фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що повнолітня дочка відповідача, яка навчається у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги для належного забезпечення її навчання та побуту, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків і відповідач таке утримання здатний надавати.

Відповідач являється фізично здоровою особою працездатного віку, хоч і створив нову сім`ю та сплачує аліменти на утримання іншої дочки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак все це було належним чином враховано судом, належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу дочці він не надав.

За положеннями статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи зібрані у справі докази, якими встановлено, що ОСОБА_3 на час постановлення рішення досягла 18-річного віку, навчається у вищому учбовому закладі, при чому у зв`язку з навчанням на стаціонарній формі позбавлена можливості працювати та заробляти кошти в тому обсязі, який необхідний, а відтак потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанням необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості, а також враховуючи матеріальне становище сторін, суд рахує, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Поряд з тим, рішення слід допустити до негайного виконання по платежах за один місяць, згідно ст. 430 ЦПК України.

За таких обставин, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, ст.ст.198, 199, 200 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 23.03.2021 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави - 908 грн. судового збору, згідно Закону України "Про судовий збір".

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суддя: Котик Л.О.