Справа № 520/8310/16-ц
Провадження № 2/947/2560/21
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Cвистунової Є.С. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 03 липня 2013 року у сумі 120 000 гривен, процентів за користування позикою у сумі 58 672,78 гривен, інфляційних у сумі 107 780,49 гривен, 3% річних у сумі 10 800 гривен, та судових витрат.
26 липня 2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси (суддя Чаплицький В.В.) було відкрито провадження у справі, та справа призначена до відкритого судового розгляду.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2016 року були прийняти уточнення позовних вимог ОСОБА_1 та залучена до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_3 . В уточненнях позовних вимог від 22 вересня 2016 року представник позивача просила стягнути на користь позивача:
- з відповідача ОСОБА_2 грошові кошті за договором позики від 01 березня 2013 року у сумі 15 000 євро, проценті за користування позикою у сумі 8 281,02 євро, 3 % річних у сумі 1 312,50 євро, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення;
- з відповідача ОСОБА_2 грошові кошті за договором позики від 04 травня 2013 року у сумі 15 000 євро, проценті за користування позикою у сумі 8 080,68 євро, 3 % річних у сумі 1 312,50 євро, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення;
- з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно грошові кошті за договором позики від 04 жовтня 2012 року у сумі 50 000 доларів США, проценті за користування позикою у сумі 43 480,16 доларів США, 3 % річних у сумі 4 375 доларів США, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення;
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.
Згідно рішення зборів суддів від 29 листопада 2016 року справа було передано для повторного автоматизованого розподілу судових справ. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу передано судді Бескровному Я.В. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року справа була прийнята до провадження суддею Київського районного суду м. Одеси Бескровним Я.В.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року була прийнята до провадження уточнена позовна заява ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики станом на 22 лютого 2017 року, у якої представник позивача просила стягнути на користь позивача:
- з відповідача ОСОБА_2 грошові кошті за договором позики від 03 липня 2013 року у сумі 120 000 гривен, проценти за користування позикою у сумі 69 485,94 гривен, інфляційні у сумі 118 220,49 гривен, 3% річних у сумі 12 996 гривен;
- з відповідача ОСОБА_2 грошові кошті за договором позики від 01 березня 2013 року у сумі 15 000 євро, проценті за користування позикою у сумі 9 175,67 євро, 3 % річних у сумі 1521 євро, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення;
- з відповідача ОСОБА_2 грошові кошті за договором позики від 04 травня 2013 року у сумі 15 000 євро, проценті за користування позикою у сумі 8 975,33 євро, 3 % річних у сумі 1 521 євро, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення;
- з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно грошові кошті за договором позики від 04 жовтня 2012 року у сумі 50 000 доларів США, проценті за користування позикою у сумі 46 462,35 доларів США, 3 % річних у сумі 5 070 доларів США, у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 03 липня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання грошових коштів в розмірі 120 000 гривен на 10 днів (до 13 липня 2013 року), про що відповідач власноруч склав розписку. 01 березня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики про отримання відповідачем від позивача грошові кошті в сумі 15 000 євро строком до 4 жовтня 2013 року, факт отримання відповідачем вказаної суми коштів у якості позики та умови її повернення підтверджуються розпискою відповідача від 01 березня 2013 року, яка складена та підписана відповідачем власноруч. 4 травня 2013 року відповідач ОСОБА_2 взяв у позивача в борг ще 15 000 євро зі строком повернення до 04 жовтня 2013 року, факт отримання відповідачем вказаної суми коштів у якості позики та умови її повернення підтверджуються розпискою відповідача від 04 травня 2013 року, яка складена та підписана відповідачем власноруч. Крім того, 4 жовтня 2012 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від позивача в борг ще грошові кошті в розмірі 50 000 доларів США, зобов`язавшись до 4 жовтня 2013 року повернути позивачу грошову суму з урахуванням процентів за користування позикою у розмірі 68 000 доларів США, із яких 50 000 доларів США сума позики, 18 000 доларів США проценті за користування позикою, факт отримання відповідачами вказаної суми коштів у якості позики, строк та умови її повернення підтверджуються розпискою відповідачів від 04 жовтня 2012 року, яка складена та підписана відповідачами власноруч.
Але відповідачі взятих на себе зобов`язань не виконали, суму отриманої позики не повернули.
За клопотанням представника відповідачів ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2017 року була призначена у справі судова почеркознавча експертиза, яка доручена судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено.
У зв`язку з не наданням відповідачами для експертизи вільних зразків почерку та підписів відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи, від 25 вересня 2017 року та 19 лютого 2018 року, та не оплатою відповідачами вартості експертизи, справа була повернута Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України до суду без виконання експертизи.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2018 року провадження у справі поновлено, справа призначена до судового розгляду.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики було залишено без розгляду.
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 березня 2021 року ухвала Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року скасована , справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Бескровного Я.В. від 13 квітня 2021 року цивільна справа № 520/8310/16-ц прийнята до провадження та призначена до судового розгляду.
23 липня 2021 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог станом на 21 липня 2021 року. Судом відмовлено в прийняті до провадження заяві ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог станом на 21 липня 2021 року, оскільки відповідно п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з тім, що відповідачі не з`явилися в судові засідання 18 травня 2021 року, 11 червня 2021 року та 26 липня 2021 року, повідомлені про день і час слухання справи належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовної заяві, суд визнає неявку до суду відповідачів не поважною.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Суд вивчивши матеріали справи вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
01 березня 2013 року позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики (боргова розписка) , згідно якого передав відповідачу грошові кошті в сумі 15 000 євро з умовою повернення боргу до 4 жовтня 2013 року.
04 травня 2013 року позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики (боргова розписка) , згідно якого передав відповідачу ще грошові кошті в сумі 15 000 євро з умовою повернення боргу до 4 жовтня 2013 року.
03 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ОСОБА_2 договір позики (боргова розписка), згідно якого передав відповідачу грошові кошти в розмірі 120 000 гривен строком на 10 днів (до 13 липня 2013 року).
Після спливу строку на повернення боргу відповідачі борг не повернули (завірені копії розписок від 04 жовтня 2012 року, 01 березня 2013 року, 04 травня 2013 року, 03 липня 2013 року знаходяться в матеріалах цивільної справи), тобто наявність існуючого боргу відповідачів перед позивачем підтверджені розписками та матеріалами справи.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіціальним курсом відповідної валюти на день платежу.
Згідно з частиною 1 статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.
У відповідності до положень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільної справі» при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошовій сумі в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів повернення грошових коштів відповідачами. в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.
Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики, відповідачами не було повернуто у встановлений строк позивачу позику, що є істотним порушенням умов договору, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики ( боргові розписки від 04 жовтня 2012 року, 01 березня 2013 року, 04 травня 2013 року, 03 липня 2013 року) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно частини 1 статті 1050 ЦК України у зв`язку з простроченням повернення сум позики відповідачі зобов`язані сплатити позивачу також грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому за прострочення повернення позики відповідачі зобов`язані сплатити позивачу також проценти за користування коштами, інфляційні та 3% річних за порушення договору позики.
Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального та процесуального закону вимоги позивача про стягнення з відповідачів коштів, наданих у позику, суд вважає обґрунтованими та доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та стягнення на користь ОСОБА_1 грошових коштів:
- з ОСОБА_2 за договором позики від 03 липня 2013 року грошові кошти у сумі 120 000 гривень, проценти у сумі 69 485 гривень 94 копійок, інфляційні у сумі 118 220 гривень 49 копійок, та 3% річних у сумі 12 996 гривень,
- з ОСОБА_2 за договором позики від 01 березня 2013 року грошові кошти у сумі 15 000 євро, проценти у сумі 9 175,67 євро, та 3% річних у сумі 1 521 євро, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 818 310,45 грн. ( 1євро = 31,845 грн.),
- з ОСОБА_2 за договором позики від 04 травня 2013 року грошові кошти у сумі 15 000 євро, проценти у сумі 8 975,33 євро, та 3% річних у сумі 1 521 євро, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 811 930,62 грн. ( 1євро = 31,845 грн.),
- з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 04 жовтня 2012 року у сумі 50 000 доларів США, проценти у сумі 46 462,35 доларів США, та 3% річних у сумі 5 070 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 2 746 247 грн. ( 1 долар США 27,048 грн.).
Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273,280-289 ЦПК України, суд, -
Копію заочного рішення надіслати відповідачам не пізніше 5 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Бескровний Я. В.