П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/1785/21

Номер провадження 22-ц/804/1968/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Мальцевої Є.Є.

секретар - Целовальник К.А.

сторони:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

суб`єкт оскарження - Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко Олексій Вікторович,

заінтересована особа: (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи

апеляційні скарги - Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман Оксани Петрівни

на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року, у складі судді Кияна Д.В., повний текст ухвали виготовлений 09 червня 2021 року,

у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, заінтересована особа: (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В., стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт»), в якій просили поновити заявникам строк на подання даної скарги; заборонити, до розгляду цієї скарги, виселення мешканців з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати незаконними дії, вчинені приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. щодо реалізації майна, вказаного у виконавчому листі за №519/1977/12; скасувати результати прилюдних торгів, проведених ДП «СЕТАМ», які відбулися 28 січня 2021 року за лотами №460842, №460843 на виконання виконавчих проваджень за № 62412139 та № 62408254.

Скарга мотивована тим, що приватний виконавець Літвиненко О.В. не мав законних підстав розміщувати на ДП «СЕТАМ» лот щодо продажу двокімнатної квартири загальною площею 47,41 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки дане майно знаходиться на території Донецької області і на його примусовий продаж розповсюджується мораторій, встановлений ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тобто зазначеним законом накладена пряма заборона на певні дії щодо майна, яке знаходиться в іпотеці. На даний час Указу Президента України про завершення антитерористичної операції або військових дій на сході України не існує, а тому усі вимоги Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є чинними та обов`язковими до виконання.

Зазначили також, що пропустили десятиденний строк на подання скарги з поважної причини, оскільки про порушення своїх прав дізнались від третіх осіб 03 грудня 2020 року та 10 грудня 2020 року заявниками помилково замість скарги було подано позовну заяву до суду з тих самих питань, але ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 січня 2021 року у відкритті провадження було відмовлено з тих підстав, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року поновлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк на звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 6 травня 2021 року скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. в частині скасування результатів прилюдних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ», які відбулися 28 січня 2021 року за лотами № 460842, № 460843 в рамках виконавчих проваджень № 62412139 та № 62408254, відкритих приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. залишено без розгляду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року cкаргу заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. щодо реалізації двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вказаної у виконавчому листі за № 519/1977/12.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, зважаючи, що майно, яке є предметом іпотеки та на яке звертається стягнення знаходиться на території, де здійснювалася антитерористична операція та статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено заборону на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дії приватного виконавця, спрямовані на примусову реалізацію майна, є незаконними.

Доводи скаржника щодо завершення антитерористичної операції та не поширення дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на ці правовідносини визнані судом необґрунтованим з огляду на те, що проведення операції об`єднаних сил не має наслідком автоматичного припинення антитерористичної операції. Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України», на даний час не приймався. Довідка Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про закінчення антитерористичної операції не є рішенням про завершення АТО у розумінні вимог законодавства та майно боржника, яке є предметом іпотеки та на яке звертається стягнення, знаходиться на території, де здійснювалася антитерористична операція, трансформована згодом в Операцію Об`єднаних Сил.

Таким чином, положення Закону України «Про виконавче провадження» підлягають до застосування виключно у поєднані із положеннями статті 9, частини 3 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими зупинена реалізація предмета іпотеки на період дії такого Закону.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

14 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

29 червня 2021 року заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман О.П. подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, обставин, невідповідність висновків суду, які визнані судом першої інстанції встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у повному обсязі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Барков В.М., Зайцева С.А.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 липня 2021 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман О.П. на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. та зупинено дію оскаржуваної ухвали до закінчення апеляційного провадження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 14 липня 2021 року справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. за апеляційною скаргою апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман О.П на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Протоколом повторного автоматизовано розподілу судової справи між суддями від 28 липня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки ним було винесено постанови про відкриття двох виконавчих проваджень на виконання виконавчого листа № 519/1977/12 від 21 червня 2017 року, виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області, відповідно до якого судом вирішено в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Прогрес Маріуполь» за кредитним договором звернути стягнення, зокрема, на належну ОСОБА_1 двокімнатну квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Ним було складено постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, якими було описано та накладено арешт на вказану квартиру (частки), що належить заявникам, винесено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, отримано звіти про оцінку вартості майна, та направлено сторонам виконавчих проваджень повідомлення про результати визначення вартості майна боржника.

Після чого дане майно було передано для проведення прилюдних торгів на ДП «СЕТАМ».

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджується Кабінетом Міністрів України. До даного переліку не входить місто Маріуполь, де розташована квартира боржників за виконавчими провадженнями.

Відповідно до листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 лютого 2019 року № 33/7-1451 антитерористичну операцію припинено з 30 квітня 2018 року та розпочато Операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Отже, квартира боржників не знаходиться на тимчасово окупованій території, а тому норма частини 1 статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо зупинення дії статей 41, 43 - 47 Закону України «Про іпотеку» (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) не поширюється на порядок виконання рішення суду щодо звернення стягнення на дане майно.

Крім того, рішення суду, відповідно до якого видані виконавчі листи прийнято 24 травня 2013 року, тобто за рік до початку проведення антитерористичної операції, а тому дія статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не розповсюджуються на дані правовідносини.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман О.П мотивована тим, що в скарзі боржники не конкретизували які саме на дії приватного виконавця Літвиненка О.В. щодо реалізації майна просять визнати незаконними та скасувати результати прилюдних торгів, проведених ДП «СЕТАМ», які відбулись 28 січня 2021 року за лотами № 460842 та № 460843 на виконання двох виконавчих проваджень. Подана скарга не відповідала положенням частини 4 статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження», статті 448 ЦПК України, оскільки не містила ані конкретного змісту оскаржуваних рішень, дій приватного виконавця, дату подання скарги.

Суд фактично розглядав вимогу № 4 скарги, а саме: визнати незаконними дії вчинені приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В., щодо реалізації майна, вказаного у виконавчому документі № 519/1977/12, яка є абстрактною та не містять опис конкретних рішення, дії приватного виконавця, які на думку боржників були вчинені з порушенням норм закону, а також порядку поновлення порушеного права скаржників, що передбачено частиною 2 статті 451 ЦПК України.

У виконавчих листах зазначено декілька видів нерухомого майна відносно яких приватним виконавцем вживались заходи з передачі на реалізацію, пункт 4 скарги не містить конкретизації такого майна відносно якого було прийнято незаконні рішення/дії приватного виконавця.

Суд, задовольняючи вимоги скаржників вийшов за межі заявлених вимог та сформулював їх на свій розсуд, зазначивши: «Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка О.В. щодо реалізації двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вказаної у виконавчому листі за № 519/1977/12».

Оскільки дії приватного виконавця по передачі на реалізацію іншого майна, вказаного у виконавчому документі № 519/1977/12, яке має аналогічний статус (майно, що перебуває в іпотеці), щодо якого заявлено у вимозі № 4 скарги, не визнано незаконними, відповідно аналогічні дії відповідно квартири за аналогією є законними, а оскаржуване рішення таким, що прийнято за неповного з`ясування обставин та суперечить фактичним обставинам справи.

Примусова реалізація майна в рамках виконавчого провадження зі звернення стягнення на нерухоме майно боржника у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» проходить декілька етапів. Порядок реалізації арештованого майна затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5. Організацією електронних торгів, у тому числі повторних, відповідно до строків, визначених цим Порядком, займається Організатор (суб`єкт господарювання).

Визнання незаконними дій з реалізації майна на прилюдних торгах, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» (які відбулись 28 січня 2021 року за лотами № 460842 та № 460843 на виконання виконавчих проваджень, відкритих приватним виконавцем, цивільним процесуальним кодексом в процедурі оскарження дій приватного виконавця не передбачено.

У справах про оскарження процедури реалізації (проведення електронних торгів), як відповідачі мають залучатись усі зацікавлені сторони - ДВС/приватний виконавець, організатор торгів і переможець. Відповідної правої позиції дійшов Верховний Суд, яка викладена у численних постановах, про що також роз`яснено у пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6.

Судом безпідставно поновлено скаржникам строк на подання скарги з посиланням на те, що 10 грудня 2020 року скаржниками було подано до суду позовну заяву щодо порушення вимог чинного законодавства, при цьому судом не було досліджено змісту позовних вимог зазначеної позовної заяви, які не містили жодних вимог щодо визнання незаконними дій приватного виконавця по реалізації майна.

Посилається також на те, що предмети іпотеки не знаходяться на тимчасово окупованій території, а тому норма частина 1 статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо зупинення дії статей 41, 43 - 47 ( у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, Закону України «Про іпотеку» не поширюється на порядок виконання рішення суду щодо звернення стягнення на дане майно, а тому рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки у даній справі підлягає виконанню в загальному порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Скаржниками не спростований той факт, що Указ Президента № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» не містять положення про припинення антитерористичної операції, натомість матеріали справи містять доказі про обставини припинення антитерористичної операції, які є загальновідомими, встановленими судовим рішення у іншій справі, яке набуло чинності. Тому висновки суду, наведені в оскаржуваній ухвалі, є безпідставними, необгрунтованими та такими, що сформовані на припущеннях.

Відзив на апеляційні скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця Літвиненка О.В. скаржники (боржники) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають про те, що Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон України № 1669-VІІ), яким вони обґрунтовують свою скаргу, ніяким чином не застосовується до тимчасово окупованих територій України. Тому при розгляді даної справи неправомірним є застосування положень Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 січня 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів на території яких органах державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» та Закону м України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганський областях».

Відповідно до значених законів поняття «тимчасово окуповані території» та «території, де проводилася антитерористична операція» не є тотожними.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1669-VІІ територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. У даному випадку, відповідно до змісту статті 1 Закону України № 1669-VІІ, правомірним є застосування Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», а саме відповідно до зазначеного переліку м.Маріуполь відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

За період з початку дії зазначених актів та до теперішнього часу м.Маріуполь Донецької області, де зареєстровані заявники та спірне іпотечне майно, не вибував зі статусу населеного пункту, що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції.

За пунктом 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України № 1669-VІІ на території м.Маріуполя. Довідка Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України про припинення антитерористичної операції не є «Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України» та не може вважатись рішенням про завершення АТО у розумінні вимог законодавства.

Існування мораторію на звернення стягнення на предмети іпотеки, встановлено Законом України № 1669-VІІ та доведено судовою практикою. Зазначений закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» заявники (боржники) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають про те, ними скаргу було подано з додержанням усіх вимог чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту скарги, діями приватного виконавця Літвиненка О.В., які оскаржувалися, було розміщення у системі електронних торгів арештованим майном СЕТАМ лоту щодо продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто дії у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, а саме передачі вказаного майна до реалізації, які є незаконними у розумінні статті 9 Закону України № 1669-VІІ про що було уточнено заявниками у запереченнях та у судовому засіданні. Відповідно порушеною нормою закону є порушення при вчиненні виконавчих дій приватним виконавцем Літвиненко О.В. вимог статті 9 Закону України № 1669-VІІ.

Судом було сформульовано вимоги скаржників, а саме визнати незаконними дії приватного виконавця Літвиненка О.В. щодо реалізації належної заявникам квартири, вказаної у виконавчому листі за № 519/1977/12 зі слів заявників після уточнення цього питання у судовому засіданні та проти чого представник ТОВ «ФК «Форінт» не заперечувала.

Враховуючи те, що питання щодо реалізації іншого майна, вказаного у виконавчому листі № 519/1977/12, взагалі не розглядалось жодним судом, вважати будь-які дії щодо цього майна законними чи незаконними є неправомірним та ТОВ «ФК «Форінт» безпідставно проводить аналогію, з іншим майном, вказаним у зазначеному виконавчому листі.

Судом правомірно поновлено заявникам строки на подання скарги, оскільки ними помилково, замість скарги 10 грудня 2020 року було подано позовну заяву до суду з тих самих питань, як вбачається зі змісту наявної в матеріалах справи позовної заяви. Та після отримання 08 січня 2021 року ОСОБА_1 копії ухвали суду по справі № 263/15010/20 від 26 січня 2021 року, якою у відкритті провадження заявникам було відмовлено з тих підстав, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, вони звернулись до суду з даною скаргою.

Відкриття виконавчого провадження, а також дії, які по суті є попередніми етапами підготовки майна до реалізації (опис та арешт майна, оцінка майна), не суперечать чинному законодавству України. Законом України № 1669-VІІ заборонено саме реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах, тоді як заборона дій, що передують продажу майна, у чинному законодавстві відсутня.

ТОВ «ФК «Форінт» безпідставно посилається в апеляційній скарзі на висновок судів у справі № 908/2520/15-г, оскільки у вказаній справі обидві сторони боржник і стягувач, є юридичними особами, та в якій суди дійшли логічного висновку про застосування статтю 4 Закону України № 1669-VІІ , яка регулює особливості державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємств, які зареєстровані та переселилися з території проведення антитерористичної операції в період її проведення. Положення частини 2 статті 9 та статті 4 Закону України № 1669-VІІ регулюють лише обмеження, що стосуються фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб - суб`єктів малого і середнього підприємництва.

Указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» відповідно до статті 107 Конституції України, постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях». У змісті зазначеного Указу немає жодного слова про завершення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1669-VІІ встановлено термін дії цього Закону, як час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України». Відповідь Антитерористичного центру при Службі безпеки України про припинення антитерористичної операції, публікації засобів масової інформації у розумінні чинного законодавства України не можуть вважатися рішенням про припинення антитерористичної операції.

Також наводять доводи стосовно існування мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки, встановленого Законом України № 1669-VІІ та заборони примусового виконання на час дії мораторію рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, які аналогічні доводам, викладеним в відзиві на апеляційну скаргу приватного виконавця Літвиненка О.В.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2013 року у цивільній справи № 519/1977/12 задоволено позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції.

В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Маріуполь» за Кредитним договором № 010/07-155/153 від 23.06.2008р., в розмірі 5 602 661,13 грн звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

29.05.2018 р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Мелітополь по справі № 519/1977/12 було здійснено заміну стягувача за виконавчим листом від 21.06.2017 р., виданим на виконання рішення по справі № 519/1977/12 у виконавчому провадженні № 55430962 з АТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - ТОВ "ФК "Форінт".

24.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В. були відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_1

13.08.2020 постановами приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненком О.В. здійснено арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

24.11.2020 приватний виконавець повідомив ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про результати визначення вартості квартири у розмірі 407000,00 грн.

28.01.2021 за результатами прилюдних торгів, проведених ДП «Сетам», квартира за адресою: АДРЕСА_1 -реалізована на виконання виконавчих проваджень, відкритих приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненко О.В.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання апеляційного суду приватний виконавець Літвиненко О.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (т.2 а.с. 221), направив заяву про розгляд справи без його участі (а.с.2 а.с.225).

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

В апеляційному суді представник ТОВ «ФК «Форінт» - Кошман О.П. надала пояснення, аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Заявник ОСОБА_1 в апеляційному суді надав пояснення, які повністю підтримала заявниця ОСОБА_2 , тотожні запереченням на апеляційні скарги приватного виконавця Літвиненка О.В. та ТОВ «ФК «Форінт».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «ФК «Форінт» - Кошман О.П., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги, заперечення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які просили апеляційні скарги відхилити, ухвалу суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої Закону України № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15 серпня 2019 року у справі № 922/94/19 зазначено, що згідно статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». Водночас державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц зазначено, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина 3 статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Тобто під час реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах в рахунок погашення заборгованості на користь іпотекодержателя, спеціальними нормами, які повинні бути застосовані державним виконавцем є положення Закону України «Про іпотеку», зокрема, статті 41 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Оскільки ТОВ «ФК «Форінт» є іпотекодержателем належної боржникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартири загальною площею 47,41 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке включене до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційних скарг ТОВ «ФК «Форінт» та приватного виконавця Літвиненка О.В. про те, що останній, здійснюючи виконавчі дії в межах виконавчих проваджень № 62408254 та № 62412139, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та відноситься до доводів апеляційних скарг в цій частині критично.

Посилання скаржників на довідки Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 22 лютого 2019 року № 33/7-1451 про припинення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей не підтверджують завершення антитерористичної операції, а тільки її припинення.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На час виникнення спірних правовідносин, та і на теперішній час, Президентом України Указу про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнято, а обставини припинення не мають правового значення при розгляді даної справи.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на позицію щодо завершення антитерористичної операції 30 квітня 2018 року, викладену в постанові Центральногго господарського апеляційного суду від 23 січня 2020 року та ухвалі Господарського суду Запорізької області від 17 лютого 2020 року по справі № 908/2520/15-г, не є слушними відповідно до положень частини 4 статті 82 ЦПК України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини 4 статті 74 Закону України № 1404-VІІІ скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити, зокрема, реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись зі скаргою до суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили визнати незаконними дії, вчинені приватним виконавцем Літвиненко О.В. щодо реалізації майна, вказаного у виконавчому листі № 519/1977/12 (т.1 а.с.3-8).

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що в поясненнях, наданих суду першої інстанції, він та ОСОБА_2 уточнили свої вимоги та вважають незаконними дії приватного виконавця Літвиненка О.В. щодо передачі ним арештованого майна на реалізацію.

Разом з тим, примусова реалізація майна в рамках виконавчого провадження зі звернення стягнення на нерухоме майно боржника у відповідності до Закону України № 1404-VІІІ складається з наступних етапів: відкриття виконавчого провадження (стаття 26), з`ясування належності майна боржнику на праві власності, та перевірка, чи перебуває майно під арештом (стаття 50); опис та арешт майна, на яке рішенням суду звернуто стягнення (стаття 56); визначення вартості описаного та арештованого майна та повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам (стаття 57); реалізація арештованого майна на електронних торгах. За результатами електронних торгів майно передається переможцю торгів, який сплатив вартість майна, або пропонується стягувачу в рахунок погашення боргу. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України (стаття 61).

Порядок реалізації арештованого майна, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/31 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядок № 2831/31).

Відповідно до пункту 1, 2 розділу цього Порядку № 2831/31 Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Суд першої інстанції встановив, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає примусовому виконанню в частині реалізації предмета іпотеки на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2013 року у цивільній справі № 519/1977/12 задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Донецької обласної дирекції. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Маріуполь» за кредитним договором № 010/07-155/153 від 23 червня 2008 року в розмірі 5602661,13 грн, звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме:

Будинок (двоповерховий житловий будинок з нежитловим підвалом та прилежними спорудами), загальною площею 357,7 кв.м., житловою площею 128,6 кв.м.(літ.А-2, А/п), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_2 ;

нежитлову будівлю (літю А-1,а), розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 192,0 кв.м. та огорожу № 1, яке належить ОСОБА_2 ;

земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 ;

4-х кімнатну квартиру, загальною площею 10108кв.м., житлова площа 64,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 ;

нерухоме майно (двокімнатну квартиру), загальною площею 47,41 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд площею 0,1200 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 ;

земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 яка належить ОСОБА_3 ;

земельну ділянку для будівництва житлового будинку та господарських споруд площею 0,1500 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 .

На виконання вказаного рішення 21 червня 2017 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області на підставі ухвали цього ж суду від 13 вересня 2016 року видані дублікати виконавчих листів № 519/1977/12 (т.1 а.с. 47, 56).

На підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 травня 2018 року по справі № 519/1977/12 здійснено заміну стягувача за виконавчими листами від 21 червня 2017 року, виданими на виконання рішення по справі № 519/1977/12 у виконавчому провадженні № 55431148, № 55430962, № 55431449 - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - ТОВ «ФК «Форінт» (т.1 а.с. 57, 58).

24 червня 2020 року приватним виконавцем Літвиненко О.В. було відкрито виконавчі провадження: ВП № 62412139 відносно ОСОБА_2 ; ВП № 62408254 відносно ОСОБА_1 (т.1 а.с. 48, 59).

Приватним виконавцем Літвиненко О.В.: 12 серпня 2020 року складені постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника, якими описано та накладено арешт на квартиру (по ? частки), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому провадженні відповідно № 62408254 та № 62412139 (т.1 а.с.49, 60); 23 вересня 2020 року винесено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 62408254 та № 62412139, з метою визначення вартості та надання звіту про оцінку нерухомого майна боржника, зокрема, квартири (по ? частки), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому (т.1 а.с. 50, 51, 61, 62); 24 листопада 2020 року направлено повідомлення ОСОБА_1 , ТОВ «ФК «Форінт» та 27 листопада 2020 року ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Форінт» про результати визначення вартості майна боржника (т.1 а.с.63, 136, 137).

Листом № 7949/08-18-20 від 07 грудня 2020 року Державне підприємство «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), повідомило приватного виконавця Літвиненка О.В. про наступні відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лоту - 455726; відомості про предмет іпотеки - ? частина двокімнатної квартири загальною площею 47,41 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; день та час проведення електронних торгів - 28 грудня 2020 09:00; початкова ціна продажу майна - 203500 грн (т.1 а.с.64).

02 лютого 2021 року приватним виконавцем Літвиненко О.В. у виконавчому провадженні № 62408254 та № 62412139, складені акти про реалізацію предмета іпотеки - квартири (по ? частки), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з яких вбачається що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 28 січня 2021 року Державним підприємством «СЕТАМ», реєстраційні номери лотів 460843, 460842, переможцем визнано ОСОБА_4 (т.1 а.с.123, 124, 133, 134, 135).

Отже, як заявники у скарзі не визначили, які конкретно дії приватного виконавця Літвіненка О.В. є неправомірними, та який спосіб захисту необхідно застосувати судом для відновлення порушеного права, так і суд першої інстанції, визнаючи дії останнього щодо реалізації зазначеної вище квартири неправомірними, не звернув уваги на те, що приватний виконавець не займався безпосередньо реалізацією арештованого та описаного майна, та не визначив у рішенні яким чином необхідно усунути порушення (поновити порушене право заявників) і не визначив осіб, які повинні здійснити відповідні дії.

Крім того, суд першої інстанції не дав належну оцінку тим обставинам, що 02 лютого 2021 року приватним виконавцем Літвиненко О.В. у виконавчому провадженні № 62408254 та № 62412139, складені акти про реалізацію предмета іпотеки - квартири, з яких вбачається що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 28 січня 2021 року Державним підприємством «СЕТАМ», переможцем визнано ОСОБА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державно реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №268814196 від 03 серпня 2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 березня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Бедненко С.В., реєстровий номер 1112 зареєстровано за ОСОБА_5 (т.2 а.с. 222).

Оскільки право на нерухоме майно на час розгляду справи судом першої інстанції вже було оформлено на третю особу, то ефективним способом захисту прав боржника є пред`явлення позову до суду із залученням стягувача, приватного виконавця та осіб, яким на праві власності перейшла квартира, як відповідачів, а не у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Такий правовий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16 та підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12.

Оскільки предметом розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову.

У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 роз`яснено, що оскільки дії державного/приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення цими особами позову, у зв`язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз`яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що визнання незаконними дій з реалізації майна на прилюдних торгах, проведених Державним підприємством «СЕТАМ», які відбулися 28 січня 2021 року за лотами № 460842, № 460843 на виконання виконавчих проваджень № 62412139 та № 62408254, відкритих приватним виконавцем Літвиненко О.В., ЦПК України в процедурі оскарження дій приватного виконавця не передбачено, враховуючи наведені вище роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та залишення скарги заявників без розгляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман Оксани Петрівни підлягають частковому задоволенню, а ухвала Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року підлягає скасуванню із залишенням скарги заявників без розгляду.

Керуючись статтями 258, 259, 367, 368, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в особі представника Кошман Оксани Петрівни задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року скасувати повністю.

Скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Літвиненка Олексія Вікторовича, заінтересована особа (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», про визнання незаконними дії, вчинені приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Літвиненком Олексієм Вікторовичем щодо реалізації майна, вказаного у виконавчому листі № 519/1977/12, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявникам (боржникам) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право вирішити спір в позовному провадженні.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

Є.Є.Мальцева