Справа №345/502/21
Провадження № 2/345/328/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Бойка Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому зсіданні в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Калуська районна організація Профспілки працівників освіти і науки України ОСОБА_3 до сектора освіти, молоді та спорту Калуської райдержадміністрації, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 про поновлення повного розміру посадового окладу та стягнення недовиплаченої заробітної плати, суд -

в с т а н о в и в:

що позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 лютого 2000 року її прийнято на посаду секретаря відділу освіти Калуської районної державної адміністрації. З 04 червня 2007 року її переведено на посаду секретаря керівника, а з 01 жовтня 2019 року переведено на посаду секретаря-друкарки групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти, молоді та спорту Калуської РДА. В кінці травня 2020 року позивачка дізналась, що з 25 травня 2020 року її переведено з повного посадового окладу на 0,5 окладу. Ознайомившись із наказом від 20.02.2020 № 20 «Про затвердження структури відділу освіти, молоді та спорту Калуської РДА», наказом від 17.02.2020 № 21-к «Про попередження працівників про можливе вивільнення та зміни істотних умов праці», документом «Про попередження ОСОБА_5 про скорочення штату працівників та зміни істотних умов праці», «Актом про відмову ОСОБА_1 », який датовано 02.03.2020, від отримання персонального попередження про скорочення секретаря-друкарки ГЦГО сектору освіти, молоді та спорту РДА, позивачка вважає їх нікчемними, і такими, що не мають юридичних наслідків та вказують на незаконне переведення її з повного на 0,5 окладу виходячи з наступного: наказу про переведення на 0,5 окладу відповідач не надав. Крім того, затвердження структури сектору освіти, молоді та спорту Калуської РДА належить виключно до повноважень голови Калуської районної державної адміністрації, а не завідувача сектору освіти, молоді та спорту, яка з перевищенням своїх повноважень наказом № 20 від 10.02.2020 затвердила структуру відділу освіти. Також в додатку до даного наказу визначено позивачці 0,5 посадового окладу, порушивши норму пункту 13 розпорядження голови Калуської РДА від 31.01.2020 № 10, згідно з яким граничну чисельність, фонд оплати праці працівників сектору освіти, молоді та спорту визначає голова райдержадміністрації. В кінці травня 2020 року, без зазначення дати, юристом сектору освіти, молоді та спорту дано попередження про скорочення штату працівників та зміни істотних умов праці. В самому попередженні не вказано прізвище, кому воно адресується. Незрозумілим є і саме попередження, чи скорочується посада, яку займає ОСОБА_6 , чи в ОСОБА_5 змінюються істотні умови праці. Якщо істотні умови праці, то в чому вони полягають. Відповідач не вказує якою нормою закону і яким законом він обґрунтовує дане попередження. Позивачка зазначає, що оскільки скорочення її посади не відбулося, а її в односторонньому порядку відповідачем переведено з повного на 0,5 окладу, всупереч її волі і бажання, і ця дія визначена як зміна істотних умов праці. Крім того, позивачка є членом виборного профспілкового органу Калуської районної організації профспілки працівників освіти і науки України. Зміна умов трудового договору й оплати праці працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є ч. 2 ст. 252 КЗпП України. Однак відповідач порушив вимоги статті 252 КЗпП України, зменшив розмір посадового окладу позивачки без попередньої згоди Калуської районної профспілки працівників освіти і науки. Крім цього, відповідач порушив пункт 2.1.16 колективного договору, який зобов`язує відповідача як сторону колективного договору під час розроблення проектів нормативних актів, що стосуються прав та законних інтересів працівників освіти, забезпечувати їх попередній розгляд та узгодження з профспілковими органами. Відповідач не довів позивачці у зв`язку з чим та в чому полягають зміни істотних умов її праці з 25 травня 2020 року. Посадову інструкцію, яка б визначала її функціональні обов`язки і перелік робіт з 25.05.2020 відповідач позивачці не надав, тому вона і надалі продовжувала працювати виконуючи функціональні обов`язки визначені посадовою інструкцією секретаря керівника відділу освіти Калуської райдержадміністрації.

Відповідач подав відзив, в якому не визнав позову повністю. У відзиві зазначив, що підпунктом 1 пункту 10 Положення про сектор освіти, молоді та спорту Калуської районної державної адміністрації, яке затверджено розпорядженням районної державної адміністрації від 31.10.2020 № 10, передбачено, що завідувач сектору освіти, молоді та спорту здійснює визначені Законом України «Про державну службу» повноваження керівника державної служби в секторі освіти, молоді та спорту. Пунктом 28 цього Положення визначено, що завідувач сектору освіти, молоді та спорту здійснює інші повноваження, визначені законом. Згідно пункту 11 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби виконує функції роботодавця стосовно працівників державного органу, які не є державними службовцями. Щодо відсутності наказу про переведення позивачки, то відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Пленум Верховного Суду України у пункті 31 постанови № 9 від 06.11.1992 роз`яснив, що переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Згідно із ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Отже, ч. 1 ст. 32 (переведення на іншу роботу) та ч. 3 ст. 32 КЗпП України (зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою) врегульовано різні правові ситуації. Оскільки внаслідок зміни істотних умов праці позивачці зменшено на 50 відсотків посадовий оклад і змінено режим роботи, однак вона продовжила роботу на посаді секретаря-друкарки, тобто її не переведено на іншу роботу, то наказ про переведення не видано. Що стосується недотримання гарантій, передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України, то з доданої до позовної заяви постанови VII-ої звітно-виборної профспілкової конференції працівників освіти і науки Калуського району від 18.02.2020 № К-VII/5 вбачається, що ОСОБА_1 обрано до складу ревізійної комісії Калуської районної організації профспілки працівників освіти і науки України. Контрольно-ревізійна комісія профспілкової організації не є виборним профспілковим органом, а тому на її членів дія статті 252 Кодексу законів про працю України не поширюється. Вона створюється спеціально відповідно до статуту профспілки для контролю за діяльністю виборного профспілкового органу, тобто профспілкового комітету.

У відповіді на відзив позивачка зазначає, що керівник сектору освіти, молоді та спорту безпідставно перебрала на себе повноваження голови Калуської РДА. Додатком 2 до наказу керівник на свій розсуд, замість існуючого повного окладу, встановила позивачці 0,5 окладу, не вказавши при цьому його розмір. У відзиві відсутні пояснення, докази та в чому полягає саме зміна істотних умов праці. З відзиву виглядає так, що відповідач не ознайомлений з усіма доводами позивача щодо недотримання норм законодавства, не враховано судової практики щодо порядку та підстав зниження працівнику на 50 відсотків розміру заробітної плати. Відповідач не спростував посилання на лист ВССУ від 27.09.2012 № 10-1389/0/4-12. Відповідачем не спростовано посилання у позовній заяві про порушення пункту 2.1.16 колективного договору. Відповідач у відзиві навіть не намагається доказати хоча б через посадову інструкцію позивача, що в неї істотно змінились умови праці.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, та надали пояснення, аналогічні зазначеним доводам у позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник позивачки зазначив, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 27.09.2012 № 10-1389/0/4-12 зазначив, що зміна істотних умов праці, зокрема зменшення заробітної плати, може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлення працівника в установлений законом строк на документальному рівні, зміна істотних умов праці оформляється так. Про зміну істотних умов праці роботодавець видає наказ (розпорядження) про зміну істотних умов праці у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 64).

Представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 підтримав позов, зазначив, що зміна істотних умов праці позивачки є незаконною. Підстав для такої зміни не було. Також зазначив, що Статутом профспілки не передбачено поширення на членів ревізійної комісії гарантій членів виборного органу профспілкової організації.

Представник третьої особи на стороні відповідача адвокат Бойко Р.Б. позову не визнав, з підстав зазначених у відзиві. Додатково пояснив, що позивачку не переведено на іншу роботу, а змінено істотні умови праці. Після встановлення позивачці 0,5 посадового окладу вона продовжила працювати на посаді секретаря-друкарки. Крім того, зазначив, що відсутні докази поширення на позивачку гарантій, передбачених для членів виборних органів профспілкових організацій.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представників третіх осіб, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Сторонами не заперечується, що з 01 жовтня 2019 року позивачка працювала на посаді секретаря-друкарки групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти, молоді та спорту Калуської районної державної адміністрації, який в подальшому перейменовано на Сектор освіти, молоді та спорту Калуської районної державної адміністрації (а.с. 22).

На момент пред`явлення позову, трудові відносини між сторонами припинено на підставі пункту 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією відповідача, що також ними визнається.

Рішенням Калуської районної ради від 07 лютого 2020 року № 395/33 «Про припинення юридичної особи «Калуський районний центр дитячої та юнацької творчості Калуської районної ради» вирішено припинити юридичну особу Калуський районний центр дитячої та юнацької творчості Калуської районної ради» шляхом ліквідації (а.с. 45).

Рішенням Калуської районної ради від 07 лютого 2020 року № 396/33 «Про припинення юридичної особи «Комунальний заклад дитячо-юнацька спортивна школа Калуської районної ради» вирішено припинити юридичну особу Комунальний заклад дитячо-юнацька спортивна школа Калуської районної ради» шляхом ліквідації (а.с. 46).

Рішенням Калуської районної ради від 17 грудня 2019 року № 387/31 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), розташованих у с. Сівка-Калуська Калуського району з спільної власності територіальних громад селища, сіл Калуського району до комунальної власності Калуської міської ОТГ Івано-Франківської області» вирішено: Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення; вийти зі складу засновника Сівка-Калуського навчально-виховного комплексу Калуської районної ради Івано-Франківської області (а.с. 47).

Рішенням Калуської районної ради від 17 грудня 2019 року № 386/31 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), розташованих у с. Студінка, Середній Бабин Калуського району з спільної власності територіальних громад селища, сіл Калуського району до комунальної власності Калуської міської ОТГ Івано-Франківської області» вирішено: Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення; вийти зі складу засновника Студінської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Калуської районної ради Івано-Франківської області (а.с. 48).

Рішенням Калуської районної ради від 19 листопада 2019 року № 356/29 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), розташованих у селах Вістова, Бабин Зарічний Калуського району з спільної власності територіальних громад селища, сіл Калуського району до комунальної власності Калуської міської ОТГ Івано-Франківської області» вирішено: Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення; вийти зі складу засновника Вістівського навчально-виховного комплексу І-ІІ ступенів (а.с. 49).

Рішенням Калуської районної ради від 04 січня 2019 року № 281/19 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), з спільної власності селища, сіл Калуського району до комунальної власності Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області» вирішено передано із спільної власності селища, сіл Калуського району до комунальної власності Новицької сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області бюджетні установи (об`єкти) згідно з додатком до рішення. Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення (п. 2 рішення; а.с. 50).

Рішенням Калуської районної ради від 26 вересня 2019 року № 341/25 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), розташованих у с. Мостище Калуського району з спільної власності територіальних громад сіл Калуського району до комунальної власності Калуської міської ОТГ Івано-Франківської області» вирішено: Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення; вийти зі складу засновника Мостищанської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів (а.с. 51).

Рішенням Калуської районної ради від 26 вересня 2019 року № 342/25 «Про передачу бюджетних установ (об`єктів), розташованих у с. Кропивник Калуського району з спільної власності територіальних громад сіл Калуського району до комунальної власності Калуської міської ОТГ Івано-Франківської області» вирішено: Калуській районній державній адміністрації вивести із підпорядкування відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації навчальні заклади, зазначені у додатку до рішення; вийти зі складу засновника Кропивницької загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів (а.с. 52).

Рішенням Калуської районної ради від 19 листопада 2019 року № 359-29 «Про припинення юридичної особи «Калуський районний центр дитячої та юнацької творчості Калуської районної ради» вирішено припинити юридичну особу Калуський районний центр дитячої та юнацької творчості Калуської районної ради (а.с. 74-76).

З наявного в матеріалах справи витягу з протоколу пленарного засідання тридцятої сесії Калуської районної ради від 05 травня 2019 року вбачається прийняття рішення, яким кошти на утримання «Комунального закладу дитячо-юнацька спортивна школа Калуської районної ради» до його ліквідації здійснювати за рахунок економії видатків по відділу освіти, молоді та спорту РДА на фінансування методоб`єднання та групи ЦГЗ (а.с. 77).

На переконання суду, вищевказані рішення вказують про наявність змін в організації виробництва і праці у відповідача й впливають на зміну істотних умов праці.

Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Калуської РДА від 10 лютого 2020 року № 20 «Про затвердження структури підрозділів відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації» затверджено структуру підрозділів відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації станом на 20.04.2020 із штатною чисельністю групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти, молоді та спорту 11 штатних одиниць, з яких секретар друкарка 0,5 штатних одиниць (а.с. 7).

Згідно наказу від 17 лютого 2020 року № 21-к «Про попередження працівників про можливе вивільнення та зміни істотних умов праці» головному спеціаліст сектору освіти, молоді та спорту ОСОБА_7 наказано відповідно до пункту 1 ст. 10 КЗпП України персонально попередити працівників сектору освіти молоді та спорту районної державної адміністрації про їх наступне звільнення з займаних посад через два місяці від дня попередження та про зміни істотних умов праці (додаток 1), серед яких секретар-друкарка ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять письмове попередження про скорочення штату працівників та зміни істотних умов праці, яке містить посилання на наказ 10 лютого 2020 року № 20 «Про затвердження структури підрозділів відділу освіти, молоді та спорту районної державної адміністрації», та зазначення того, що посаду секретаря-друкарки з 20 квітня 2020 року буде скорочено з однієї штатної одиниці на 0,5 штатних одиниць (а.с. 9).

02 березня 2020 року складено Акт про відмову від отримання попередження, в якому зазначено, що цього дня об 11 годині було персонально надано попередження ОСОБА_1 про скорочення секретаря-друкарки групи централізованого господарського обслуговування сектору освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, в якому було запропоновано ознайомитися з попередженням та підписати. Підписати попередження ОСОБА_1 відмовилась, що засвідчується цим актом (а.с. 10).

Аналогічний за змістом акт складено 05.03.2020 про те, що 05 березня 2020 року о 9 год. 30 хв. було персонально надано попередження ОСОБА_1 про скорочення секретаря-друкарки групи централізованого господарського обслуговування сектору освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, в якому було запропоновано ознайомитися з попередженням та підписати. Підписати попередження ОСОБА_1 відмовилась, що засвідчується цим актом (а.с. 53).

Наказом завідуючої Сектору освіти, молоді та спорту Калуської РДА від 26.05.2020 № 66 «Про затвердження режиму роботи працівників структурних підрозділів сектору освіти, молоді та спорту Калуської райдержадміністрації» затверджено режим роботи працівників групи централізованого обслуговування, згідно з додатком 2 (а.с. 54).

У додатку 2 до цього наказу «Режим роботи» (№ з/п 6) значиться ОСОБА_1 , секретар-друкарка, навантаження 0,5 ставки, години роботи: понеділок з 8 год. до 17:15 год.; середа з 8 год. до 17:15 год.; п`ятниця з 8 год. до 17:15 год. (а.с. 55).

Наказом від 27.05.2020 № 67 «Про створення тимчасової комісії» утворено тимчасову комісію щодо ознайомлення з наказом з дотримання режиму роботи працівників структурних підрозділів сектору освіти, молоді та спорту райдержадміністрації, в складі: ОСОБА_7 головний спеціаліст, ОСОБА_8 головний бухгалтер, ОСОБА_9 юрист. (а.с. 56).

Пунктом 2 цього ж наказу передбачено, що на працівників ГЦГО секретаря-друкарки ОСОБА_1 та інженера-енергетика ОСОБА_10 , які відмовляються від ознайомлення з новим режимом роботи у зв`язку із скороченням однієї штатної одиниці на 0,5 штатних одиниць, в їх присутності комісією скласти акт відмови від ознайомлення з наказом.

27 травня 2020 року комісією складі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складено Акт про відмову від ознайомлення із режимом роботи, з якого вбачається, що, зокрема, секретарю-друкару ОСОБА_1 було надано для ознайомлення режим роботи. З даним режимом роботи ОСОБА_1 ознайомлюватись відмовилась та продовжує ходити на роботу щоденно. Керівником установи не надається у вихідні дні робота до затвердженого графіку (а.с. 57).

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що підписувала акт від 02.03.2020 про те що позивач відмовлялася підписувати документи про скорочення. На той час відбулася зміна у оргназації праці, тому позивача було скорочено. До всіх працівників були доведені до відома попередження про скорочення штату чисельності працівників у силу реорганізації відділу освіти, оскільки, внаслідок реформування органів місцевого самоврядування було виведено із підпорядкування відділу сільські школи. Скорочення було не в перший раз і відбувалося від 2016 року у декілька етапів. Також, нею був підписаний акт від 27.05.2020 - про режим роботи, що було доведено до відома працівників. Щодо даного акту, пояснила, що його було вручено позивачу 02.03.2020. Зі слухів вона чула що вручення даного акту відбулося у кабінеті ОСОБА_11 . Скорочення відбувалося лише на дві особи і вона, як бухгалтер підписалася у даному акті. Акт про відмову позивача від підпису про ознайомлення із актом про режим роботи складався у кабінеті юриста, який і мав його вручити позивачу. Позивач відмовлялася отримувати наказ від 18.05.2020. Із цим наказом ознайомлювали позивача у приймальні на другому поверсі, і у цей час вона була у кабінеті головного спеціаліста молоді та спорту Лугової і, тому чула, зі свого кабінету, який знаходиться через два кабінети поряд, про ознайомлення позивача із даним наказом. Цим наказом довели позивача про те, що вона має працювати на 0,5 ставки, однак хто ознайомлював із ним позивача, вона не пам`ятає. Наказом від 18.05.2020 вона була введена у тимчасову комісію про ознайомлення працівників установи із наказом від 27.05.2020. Таким чином, вона була членом комісії про ознайомлення позивача про наказ про режим роботи і комісія була створена щоб підписати цей акт. У яку комісію входив юрист, начальник відділу освіти і вона не пам`ятає. У наказі від 26.05.2020 № 66 йшлася мова про зменшення навантаження на посадові обов`язки працівників у зв`язку із карантином.

Свідок ОСОБА_7 дала суду показання, що вона, як головний спеціаліст молоді та спорту підписувалась у актах від 02.03.2020, 05.03.2020. Дані акти складені про видачу наказу про скорочення посад і зокрема секретаря друкарки на 05 ставки і було вручено повідомлення про видачу наказу про скорочення від якого позивач відмовилася підписувати. Її кабінет та юриста поруч, і двері були відчинені, тому вона все чула, що двічі позивач відмовилася від підпису у актах про ознайомлення із даними наказами. Також, їй відомо, що позивачу надсилалася копія наказу про скорочення посади і, безпосереднь, юрист надсилав позивачу дані документи заказаним листом. Цим наказом було попереджено чотирьох працівників про зміну істотних умов праці тобто скорочення. Зазначила, що від 27.05.2020 був виданий наказ про створення тимчасової комісії», і у цей час вона була у відпустці з 25.05.2020, а потім на лікарняному, приблизно два тижні. Акти від 02.03.2020 та від 05.03.2020 складав юрист у приймальні у присутності тих хто підписався, і одного разу підписалася бухгалтер, проте за юристом вона акти не виправляє.

Свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона є керівником і приймає на роботу та звільняє і виконує всі процедури відносно кадрового забезпечення відділу сектору, тому всі рішення приймаються керівником із погодженням головою РДА і всі ці події відбулися на фоні реформи і реорганізації органів місцевого самоврядування та створення ОТГ. У секторі працювало 36 працівників. Після рішення сесії районної ради від 07.02.2020, повинні були ввести зміни у сектор відділу освіти і звільнити певних працівників у квітні і, тому до січня 2020 року ще існував відділ молоді і спорту. Однак, лиш троє людей написали заяву про згоду на зменшення посадового окладу. Згідно розпорядження Калуської РДА від 31.01.2020 скоротився штат чисельності працюючих осіб відділу освіти і, з 5 осіб, залишилася вона, як керівник сектору і головний спеціаліст, які вели всю роботу органу. Накази готує спеціаліст по кадрах та юрист установи. Опісля, почалися карантинні обмеження, тому всі заходи діяльності установи були зупинені, і карантин триває і досі. У кінці року попереджали всіх працівників про зміну істотних умов праці і деякі написали такі заяви про зменшення ставки посадового окладу. Коли зменшилося навантаження, тоді вирішили скоротити працівників від 19.02.2020 № 20. Коли був виданий наказ про попередження про зміну істотних умов праці, - у той час позивач була на лікарняному або у відпустці не пам`ятає. Лист про ознайомлення з актами позивачу відправляли 2 рази. Однак, з причин повідомлення на пошті, що адресат не хотіла отримувати дані листи, бо відкрили двері і сказали повернути лист назад, про що повідомила вагітна юрист, яка займалася надсиланням позивачу даного листа. Після виходу з лікарняного, у березні позивач не хотіла ознайомлюватися із наказами про скорочення у зв`язку зі зміною істотних умов праці. На початку року позивач була потрібна на роботі, однак під час карантину позивач взяла на місяць безкоштовну відпустку, а потім і ще на два. Тому, оскільки остання не мала бажання ходити на роботу, отже вирішили, що такої посади секретаря на повну ставку не потрібно, і вона, як керівник прийняла відповідне рішення. Позивач самостійно цей наказ готувала сама однак ознайомлюватися із ним не хотіла. Тому, вирішили скласти акт про відмову від позивача підпису, оскільки тоді, позивач мала б написати заяву про звільнення. Згодом, позивач вже ходила на роботу без потреби і наступив період карантинних обмежень, тому роботи багато не було. Раніше був великий об`єм роботи, а згодом, внаслідок реорганізації, багато закладів шкільної та позашкільної освіти реформувалося. Насправді, позивача не планували звільняти, оскільки вона є інвалідом, то хотіли лишити її на роботі. І підпис у акті від 02.03.2020 належить їй, і вона особисто підписала цей акт про відмову позивача від отримання конверта з письмом про повідомлення про зміну істотних умов праці, бо юрист повідомила що позивач не підписала про ознайомлення акту з зміною істотних умов праці від 27.03.2020. Про даний наказ знала вся РДА і міська рада. Вважає, що позивач не була звільнена у зв`язку зі зміною істотних умов праці, бо не написала таку заяву, а значить погодилася. Будь-яких наказів про зміну посадових обов`язків у січні 2020 року не було. Запропонувати позивачу іншу посаду не було можливості, оскільки, позивачу всі вакантні наявні посади не підходили. У кінці року всі працівники отримали розприділення по 3 посадових оклади ліквідаційні кошти у вигляді заробітної плати. Всі накази перевіряє орган юстиції і з їхнього боку заперечень не було ніяких. Тому, у наказі можна написати будь-кого з працівників чи посадових осіб, однак у акті може підписуватись будь-хто. Наказ готувався раніше ніж 27.05.2020, а вона, вже підписувала його у день озвучення 27.05.2020. Зміни у даний наказ не вносилися. При видачі цього наказу була юрист 27 травня і була кожного дня на роботі. Зменшення посадового окладу позивачу відбулося внаслідок зумовлення реорганізацією органів місцевого самоврядування. Посадові інструкції працівників розробляються безпосередньо керівником установи. Відсутність посадової інструкції позивача зумовлена тим, що за це відповідальні юрист і головний спеціаліст ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що у відділі освіти з 2008по 2020 року працювала завідувачем районного методичного кабінету. З 2016 року у їхній установі відбувалося постійне скорочення у зв`язку з ОТГ. Згідно грудневої сесії було від`єднало сільські районні школи, як такі, що перейшли у підпорядкування Калуської та Новицької ОТГ. Усі працівники були ознайомлені зі зміною істотних умов праці і скороченням за три місяці, тобто жовтня чи 30 вересня, і всі знали про звільнення 01.01.2020, тому всі звільнення були проведені до 02.01.2020. Чому керівник ОСОБА_4 видавала новий наказ про попередження працівників і затвердження нової штатної структури, яка мала вступити у дію з 20 квітня, вона не знає. Зазначила, що не бачить причини переведення позивача на 0,5 ставки і працівника ОСОБА_13 теж, оскільки бюджет був закладений на цілий рік, і працівникам проводилися надбавки і премії в межах заробітної плати, що в межах економії коштів, тому не було підстав для скорочення позивача. Також, вона є головою первинної організації профспілки і про переведення позивача і звільнення керівником ОСОБА_4 їй не повідомлялось. Лиш, єдиний наказ про зміну структури від 10.02.2020 був наданий їй на ознайомлення, з яким вона не погодилася. Всі накази що стосуються структурного підрозділу - погоджує голова РДА. Штатний розпис і тарифні ставки мали бути погодженні із профспілкою відповідно до п 1 колективної угоди, яка діяла на момент спірних правовідносин і, на той час, були вакантні посади для позивача, а саме: посада завідувача архівом і завскладом які позивачу не запропонували, однак на ці посади прийнялися зовсім інших людей. У зв`язку зі скороченням роботи менше не стало, так як чисельність шкіл не вплинула на обсяг роботи. Позивач зверталася до органу держпраці і до не, як голови профспілки з приводу створення комісії по трудових спорах, однак ОСОБА_4 відмовила у створенні такої комісії. З приводу цього, вона надала позивачу відповідь про те, що вона не попереджена про переведення її на ставку у розмірі 0,5 оклад. Також наголосила, у самому акті про відмову від отримання попередження про зміну окладу, - позивача не зазначено. Дана установа є державною і, тому бюджет державни, і ніяких документів із департаменту освіти чи іншого документа - про скорочення чисельності штату не надходило. Вважає, що керівник ОСОБА_4 мала ці всі моменти погоджувати із керівником РДА, оскільки положення про структурні підрозділи затверджуються наказом керівника. А структурні положення про сектор освіти розпорядженням РДА.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем дотримано порядку проведення змін істотних умов праці.

Посилання позивачки та її представника на той факт, що акт від 25.05.2020 підписано юристом ОСОБА_9 , яка на момент його підписання перебувала у відпустці, суд відхиляє, оскільки перебування у відпустці не припиняє трудових відносин. Хоча юрист ОСОБА_9 значилась у відпустці, однак в день складання акта фактично перебувала на робочому місці, що не заперечується позивачкою. Саме по собі підписання юристом ОСОБА_9 акта не впливає на достовірність відомостей, які в ньому зафіксовані, та не робить його недопустимим доказом в цілому.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (висновок Верховного Суду, викладений у п. 27 постанови від 29 серпня 2018 р. у справі № 910/23428/17).

З огляду на вищенаведене, суд вважає спростованим твердження позивачки та її представника про те, що позивачку не було повідомлено не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці.

Судом не приймається до уваги довід позивачки та її представника про перевищення повноважень керівником Сектору освіти, молоді та спорту Калуської РДА, оскільки пунктом 11 частини другої ст. 17 Закону України «Про державну службу» передбачено, що керівник державної служби виконує функції роботодавця стосовно працівників державного органу, які не є державними службовцями.

З приводу посилання у позовній заяві на постанову Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 887, якою затверджено Типове положення про структурний підрозділ місцевої державної адміністрації, то суд звертає увагу, що цим нормативним актом не встановлено обмежень повноважень керівника структурного підрозділу щодо зміни істотних умов праці працівників.

Більше того, пунктом 10 означеного Типового положення встановлено, що керівник структурного підрозділу здійснює керівництво структурним підрозділом, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, сприяє створенню належних умов праці у підрозділі; вживає заходів до удосконалення організації та підвищення ефективності роботи структурного підрозділу; видає у межах своїх повноважень накази, організовує контроль за їх виконанням; здійснює добір кадрів; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Не впливає на правову оцінку обставин справи також посилання позивачки у позовній заяві про порушення пункту 2.1.16 колективного договору (12-21).

Зокрема, цим пунктом передбачено, що Сектор освіти, молоді та спорту Калуської районної державної адміністрації зобов`язується під час розроблення проектів нормативних актів, що стосуються прав та законних інтересів працівників освіти, забезпечувати їх попередній розгляд та узгодження з профспілковими органами.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про колективні договори і угоди» контроль за виконанням колективного договору, угоди проводиться безпосередньо сторонами, що їх уклали, чи уповноваженими ними представниками.

В той же час свідок ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_1 зверталась до неї як до голови первинної профспілкової організації з приводу скорочення посадового окладу на 0,5 штатних одиниць, однак профспілкою будь-яких заходів не вживалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, до зміни істотних умов праці відноситься: зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше.

Із аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 176/3792/14-ц.

В даному випадку відповідач чітко зазначав у документах в чому полягає зміна істотних умов праці позивачки зменшення посадового окладу та, як наслідок, зміна режиму роботи.

Тобто, у відповідача відбулися зміни істотних умов праці, шляхом зміни розміру посадового окладу позивачки, яке викликане зменшенням обсягу її роботи.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі у справі № 582/1001/15-ц).

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Отже, під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі та приватизації, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов тощо.

Наведений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 686/25653/18.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 215/4812/17 також зазначено, що під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

На власника покладено обов`язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці. Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 761/8658/16-ц).

Суд враховує, що позивачка продовжила роботу в змінених умовах праці, не оскаржувала накази від 10 лютого 2020 року № 20, від 17 лютого 2020 року № 21-к та від 26.05.2020 № 66, а позов у цій справі пред`явила лише після припинення трудових відносин з відповідачем.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Суд відхиляє посилання позивачки та її представника щодо відсутності наказу про скорочення посадового окладу, оскільки законодавством не встановлено будь-якої форми наказу щодо зміни істотних умов праці, якої обов`язково необхідно дотримуватись.

При цьому суд зазначає, що наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2012 р. за № 571/20884, затверджено Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів.

Пунктом 16 Глави 1 розділу I цього Переліку («Організація розпорядчої діяльності») серед наказів, розпоряджень з кадрових питань не визначено такого виду наказу як наказ (розпорядження) про скорочення посадового окладу чи про зміну істотних умов праці.

Суд надає правову оцінку наказам виходячи із їх суті, а не найменування.

Щодо посилання представника позивача на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.09.2012 № 10-1389/0/4-12.

По-перше, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, листи носять рекомендаційний характер.

По-друге, відповідачем доведено наявність змін в організації виробництва і праці, які слугували підставою для зміни істотних умов праці.

Стосовно доводу позивачки про недотримання відповідачем гарантії для працівників підприємств, установ, організацій, обраних до профспілкових органів суд зазначає наступне.

Як визначено ч. 2 ст. 252 КЗпП України, зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

В матеріалах справи наявна копія постанови VII-ої звітно-виборної профспілкової конференції працівників освіти і науки Калуського району від 18.02.2020 № К-VII/5, у якій зазначено про обрання ОСОБА_1 до складу ревізійної комісії Калуської районної організації профспілки працівників освіти і науки України (а.с. 11).

Згідно із ч. 10 ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілка, її організації, об`єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов`язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» фінансовий контроль за коштами профспілок та їх об`єднань державними органами та органами місцевого самоврядування не здійснюється. Контроль за їх надходженням та витрачанням здійснюють контрольно-ревізійні органи, обрані відповідно до статутів (положень) профспілок, їх об`єднань.

Натомість повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації визначено у статті 38 цього ж Закону й серед таких фінансовий контроль не передбачено.

Відтак контрольно-ревізійна комісія профспілкової організації не є виборним профспілковим органом, а тому на її членів дія статті 252 Кодексу законів про працю України не поширюється.

Вона створюється спеціально відповідно до статуту профспілки для контролю за діяльністю виборного профспілкового органу, тобто профспілкового комітету, що випливає з аналізу вказаних вище законодавчих положень.

Постановою Калуської районної організації профспілки працівників освіти і науки України від 24 січня 2020 р. № Р-29/3-3 «Про затвердження персонального складу ради Калуської районної організації профспілки працівників освіти і науки України» затверджено персональний склад ради. До складу цієї ради ОСОБА_1 не входить (а.с. 44).

До того ж, як вже зазначалось судом, представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 пояснив, що Статутом профспілки не передбачено поширення на членів ревізійної комісії гарантій, передбачених для членів виборного органу профспілкової організації.

Інших доказів, на підтвердження членства у виборному профспілковому органі, позивачкою не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд не бере до уваги документи (а.с. 101-112), додані позивачкою до письмового пояснення, оскільки їх подано суду після початку розгляду справи по суті, а згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Засада рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону, і стосується, зокрема, сфери судочинства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23.05.1993 р. (справа Ruiz-Mateos проти Іспанії) вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них.

Інші доводи позивачки та її представника, а також письмові пояснення (а.с. 94-100), не впливають на висновки суду про безпідставність заявленого позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі ч. 3 ст. 32 КзПП України та керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК Укураїни, суд -

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Калуська районна організація Профспілки працівників освіти і науки України ОСОБА_3 до сектора освіти, молоді та спорту Калуської райдержадміністрації, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 про поновлення ОСОБА_1 повного розміру посадового окладу з 25.05.2020 та стягнення з відповідача в користь ОСОБА_1 , - 21447,16 грн. на особовий рахунок НОМЕР_1 в ПриватБанку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 31.03.2021.

Головуючий: