Номер провадження 4-с/756/87/21
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2021 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Чагір Б.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, боржник: ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

29.04.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни.

В прохальній частині скарги скаржник просить суд:

1.Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни у виконавчому провадженні №56622139 щодо винесення 12.03.2021 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, щодо несвоєчасного направлення на адресу стягувача копії вказаної постанови, щодо не зазначення у вказаній постанові залишку нестягненої суми, а також не зазначено (не роз`яснено) у вказаній постанові порядок щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2.Скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2021 року (виконавче провадження № 56622139).

3.Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, що виражається в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо не направлення копій постанов стягувачу; не звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника; не винесення в порядку п.п.1-4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вмотивованих постанов; не роз`яснення стягувачу щодо права на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; не обчислення щомісячного розміру заборгованості зі сплати аліментів; не внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

4. Зобов`язати головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анну Валеріївну у виконавчому провадженні №56622139 виконати наступні дії: внести відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників; надати стягувачу довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період починаючи з 24.10.2017 до 15.08.2020; надати стягувачу засвідчені копії усіх документів які містяться у виконавчому провадженні №56622139; звернутись до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника; винести в порядку п.п.1-4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вмотивовані постанови; невідкладно та постійно, під час виникнення підстав, передбачених ч. 12 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», складати протокол про вчинення боржником адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1 КУпАП та надсилати матеріали про адміністративне правопорушення до суду з метою притягнення боржника до адміністративної відповідальності за несплату аліментів.

В обгрунтування поданої скарги скаржник зазначає про те, що 20.06.2018 Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №56622139 з примусового виконання виконавчого листа виданого 15.06.2018 Оболонським районний судом міста Києва у справі №756/14102/17 (провадження №2/756/1881/18).

12.03.2021 головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. в рамках виконавчого провадження №56622139 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа від 15.06.2018 у справі №756/14102/17 (провадження №2/756/1881/18) стягувачу.

За твердженням скаржника дана постанова винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802, а саме: порушено строки щодо повернення виконавчого листа стягувачу та несвоєчасне направлення на адресу стягувача копії вказаної постанови та виконавчого листа; не зазначено у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу залишку нестягненої суми (сума заборгованості); не зазначено (не роз`яснено) у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу порядок щодо права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, відсутні відомості про боржника в Єдиному реєстрі боржників; не в повній мірі вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2018 року у справі №756/14102/17.

Скаржник вважає, що головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» не вчинено всіх дій щодо належної перевірки місцезнаходження боржника, його майнового стану, у зв`язку із неявкою боржника без поважних причин не винесено постанову про його привід через органи Національної поліції; не вжито заходів для звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням суду, для звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника, для звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, тощо.

За таких обставин, скаржник вважає, що дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. у виконавчому провадженні №56622139 щодо винесення 12.03.2021 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, щодо несвоєчасного направлення на адресу стягувача копії вказаної постанови, щодо не зазначення у вказаній постанові залишку нестягненої суми, а також не зазначення (не роз`яснення) у вказаній постанові порядку щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання є неправомірними, а факт невчинення у повній мірі виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2018 у справі №756/14102/17 (провадження №2/756/1881/18) свідчить про неправомірну бездіяльність державного виконавця і є підставою для скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 12.03.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 вищезазначену скаргу передано для розгляду судді Банасько І.М.

Ухвалою суду від 05.05.2021 дану скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.05.2021, витребувано у Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 56622139.

Розгляд скарги неодноразово відкладався, зокрема з підстав ненадання Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження № 56622139. Востаннє розгляд скарги було відкладено на 27.07.2021.

15.07.2021 до суду надійшли від Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 56622139.

27.07.2021 в судове засідання з учасників справи ніхто не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, письмових пояснень щодо поважності причин своєї неявки та клопотань про відкладення розгляду скарги до суду не надходило.

Зважаючи на те, що неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду скарги, суд дійшов висновку про можливість її розгляду за відсутності останніх та за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши скаргу, дослідивши викладені в ній обставини та додані в її обгрунтування письмові докази, а також дослідивши матеріали виконавчого провадження, надавши їм у своїй сукупності правову оцінку, суд прийшов до переконливого висновку про задоволення скарги, виходячи з такого.

Як встановлено судом, 27.04.2018 Оболонським районним судом міста Києва у справі №756/14102/17 (провадження №2/756/1881/18) ухвалено заочне рішення яким задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Зокрема, позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь піклувальника ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 24.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 640, 00 грн сплаченого судового збору.

15.06.2018 Оболонським районним судом міста Києва на виконання даного рішення суду видано виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 24.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

18.06.2018 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у місті Києві Величко Р.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56622139 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1881/18 від 15.06.2018.

12.03.2021 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анною Валеріївною в рамках виконавчого провадження №56622139 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа №2/756/1881/18 від 15.06.2018 стягувачу - ОСОБА_1 .

Згідно пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Із змісту вищезазначеної постанови убачається, що головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. виносячи дану постанову посилається на те, що в ході проведення виконавчих дій з примусового виконання зазначеного виконавчого документа майна належного боржнику і на яке можливо звернути стягнення не виявлено, заходи здійснені державним виконавцем щодо розшуку майна боржника виявились безрезультативними: встановлено, що майно боржника на яке можливо звернути стягнення відсутнє, згідно повідомлень за боржником автотранспортні засоби та майно на праві власності не зареєстровано, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості боржника відсутні, згідно з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек відомості відносно боржника відсутні. Згідно відповідей ДФС України про джерела отримання доходів боржників, про номери рахунків відкритих у банківських установах боржниками, ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсію, та які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформація щодо боржника відсутня.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного головним державним виконавцем 09.03.2021 заборгованість боржника зі сплати аліментів станом на 15.08.2020 становить 127 791,84 грн і є не погашеною.

Ознайомившись із змістом даної постанови та матеріалами виконавчого провадження судом встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2021 (виконавче провадження ВП №56622139) винесена передчасно, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на таке.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №56622139 з примусового виконання виконавчого листа №2/756/1881/18 від 15.06.2018 убачається, що вжиті державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заходи щодо виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2018 у справі №756/14102/17 (провадження №2/756/1881/18) про стягнення з ОСОБА_2 на користь піклувальника ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 з дати відкриття виконавчого провадження - 18.06.2018 до дати винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - 12.03.2021, тобто впродовж більше двох років обмежуються виключно тільки направленням з тривалою періодичністю 13.12.2018 та 10.03.2021 запитів до Державної фіскальної служби про джерела отримання доходів боржників, про номери рахунків відкритих у банківських установах боржниками, до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб - боржників, які отримують пенсію, та які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника, до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, отримуванням інформації 22.10.2020 та 12.03.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника та складанням розрахунків заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.11.2018, 31.10.2019, 15.08.2020, датованих 09.03.2021.

Тоді, як відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження» обсяг виконавчих дій та заходів, які державний виконавець зобов`язаний вчиняти з метою виконання судового рішення є значно ширшим та не може обмежуватися лише запитами до державних органів та отриманими відповідями на них, складанням довідок - розрахунків заборгованості, оскільки останні не підтверджують в повній мірі безрезультатності або неможливості розшуку боржника, його майна, так як державний виконавець, повністю не реалізував надані йому права, не застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Подібний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07.08.2018 у справі №910/25970/14.

Зокрема, суд вважає, що державним виконавцем не вчинено усіх дій щодо належної перевірки місцезнаходження боржника, його майнового стану.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Проте, у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження того, що державним виконавцем здійснювалися виклики боржника з приводу виконання рішення про стягнення аліментів, вживалися заходи для встановлення точного його місцезнаходження, відсутні докази його явки до державного виконавця та виходів державного виконавця за адресою боржника, вжиття заходів для звернення до суду з поданням про привід боржника органами Національної поліції України на підставі ухвали суду про привід боржника, у зв`язку з встановленням факту його неявки; вжиття заходів подання до суду про оголошення розшуку боржника у зв`язку з відсутністю відомостей про його місце проживання чи перебування.

Разом з тим, згідно частини восьмої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Натомість з наявних у матеріалах виконавчого провадження документів вбачається, що запити державного виконавця до державних органів з метою перевірки майнового стану боржника, його доходів всупереч наведеним вище правовим приписам надсилались з тривалою періодичністю, а саме 13.12.2018, повторно 10.03.2021.

Окрім того, статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою врегульовано порядок стягнення аліментів також передбачено ряд дій та заходів, які державний виконавець зобов`язаний вчинити при здійснення примусових дій з виконання судових рішень про стягнення аліментів. До таких дій та заходів, зокрема належать те, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача (частина четверта статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, з наявних у матеріалах виконавчого провадження розрахунків заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.11.2018, 31.10.2019, 15.08.2020 убачається, що останні складені головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. лише 09.03.2021, тоді як виконавче провадження ВП № 56622139 відкрите 18.06.2018, тобто без дотримання наведеним норм Закону, докази направлення їх стягувачу та боржнику відсутні.

Водночас, судом встановлено, що виходячи з приписів статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів не перевірено наявність підстав та не винесено відповідних постанов для встановлення тимчасових обмежень боржника у праві виїзду за межі України, керування транспортними засобами, тощо; не роз`яснено стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; не вжито заходів для перевірки наявності у діях боржника ознак адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183-1Кодексу України про адміністративні правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення і його надіслання для розгляду до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Отже, з вищевикладеного слідує, що головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. не здійснено всіх обов`язкових заходів у виконавчому провадженні ВП № 56622139щодо примусового виконання виконавчого листа №2/756/1881/18 від 15.06.2018.

При цьому, судом також встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу разом з виконавчим листом були направлені ОСОБА_1 несвоєчасно з порушенням строків. Так, відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Проте, головним державним виконавцем даний порядок був порушеним, оскільки як вбачається із поштового конверту, а також відстеження поштового відправлення за трек номером: №922 постанову про повернення виконавчого документу стягувачу разом із виконавчим листом, направлено лише 14.04.2021. Також матеріали виконавчого провадження не містять й доказів направлення сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження.

Принагідно, суд вважає за необхідне відмітити, що згідно п.20. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/ повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно п.22 вищезазначеної Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Натомість, вказані норми, головним державним виконавцем при поверненні виконавчого документа стягувачу виконані не були, оскільки постанова про повернення виконавчого документа стягувача не містить обов`язкового роз`яснення стягувачу про порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також залишок нестягненої суми.

Окрім того, додані до скарги докази підтверджують те, що в Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості про боржника. Відтак, суд вважає, що останні при відкритті виконавчого провадження не були внесені державним виконавцем взагалі, або були виключені останнім всупереч вимогам Закону, оскільки частино сьомою статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. Тоді, як виконавчий документ стягувачу був повернутий на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановивши вищевикладені обставини, суд дійшов до наступних правових висновків.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

За змістом статті 2 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (ст. 3 ЗУ "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

В силу частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 р., виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У частинах першій та другій статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Агрокомплекс проти України" зазначено, що обсяг зобов`язань держави-сторони Конвенції щодо гарантування "незалежного і безстороннього суду" відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою, а накладає зобов`язання на виконавчу та законодавчу гілки та інші владні суб`єкти, незалежно від їхнього рівня, поважати і дотримуватися судових рішень, навіть не погоджуючись з ними.

У рішенні від 10.12.2009 у справі "Янголенко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні від 26.07.2012 у справі "Савіцький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі "Глоба проти України").

Отже, на законодавчому рівні імперативно встановлено обов`язок державного виконавця здійснити невідкладні дії направлені на виконання судового рішення та його реалізація не повинна ставитись в залежність від жодних факторів (обставин).

Таким чином, беручи до уваги встановлені судом обставини суд вважає, що головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. не вчинено усіх можливих та необхідних дій з метою виконання рішення суду, що набрало законної сили та є обов`язковим на всій території України, проте так і не було виконано впродовж значного періоду часу, а дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу розцінюються судом як передчасними, у зв`язку з відсутністю доказів належного та повного вчинення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про: неправомірність дій головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. у виконавчому провадженні №56622139 щодо винесення 12.03.2021 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, щодо несвоєчасного направлення на адресу стягувача копії вказаної постанови, щодо не зазначення у вказаній постанові залишку нестягненої суми, а також не зазначення у вказаній постанові порядку щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання; наявність правових підстав для скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2021 року (виконавче провадження № 56622139); та про неправомірність бездіяльності головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, що виражається в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо: не направлення копій постанов стягувачу; не звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника; не винесення в порядку п.п.1-4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вмотивованих постанов; не роз`яснення стягувачу щодо права на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; не обчислення щомісячного розміру заборгованості зі сплати аліментів; не внесення відомостей про Боржника до Єдиного реєстру боржників.

Зобов`язавши при цьому, головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. вжити усіх необхідних дій та заходів у виконавчому провадженні №56622139 щодо примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2018 у справі № 756/14101/17, передбачених зокрема, але не виключно статтями 9, 18, 28, 36, 48, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 89, 258 - 261, 353 - 354, 447, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни у виконавчому провадженні №56622139 щодо винесення 12.03.2021 постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, щодо несвоєчасного направлення на адресу стягувача копії вказаної постанови, щодо не зазначення у вказаній постанові залишку нестягненої суми, а також не зазначення (не роз`яснення) у вказаній постанові порядку щодо повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.03.2021 року (виконавче провадження № 56622139).

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, що виражається в порушенні вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо не направлення копій постанов стягувачу; не звернення до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника; не винесення в порядку п.п.1-4 ч.9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вмотивованих постанов; не роз`яснення стягувачу щодо права на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів; не обчислення щомісячного розміру заборгованості зі сплати аліментів; не внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Зобов`язати головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. вжити усіх необхідних дій та заходів у виконавчому провадженні №56622139 щодо примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27.04.2018 у справі № 756/14101/17, передбачених зокрема, але не виключно статтями 9, 18, 28, 36, 48, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.М. Банасько