_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/72/21
УХВАЛА

про відмову у задоволенні скарги

03.08.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу боржника ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Шапоренка Д.В., на рішення держаного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

23 липня 2021 року представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати незаконним рішення старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Шапоренка Д.В. про відкриття виконавчого провадження № 62782988 з примусового виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2019 p., у справі № 520/15909/19. Скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Шапоренка Д.В. від 13.08.2020 р. про відкриття виконавчого провадження № 62782988 з примусового виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2019 p., у справі № 520/15909/19.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що під час примусового виконання судового рішення у виконавчому провадженні № 62782988, державним виконавцем Відділу були незаконно прийнятті певні рішення.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Сторони по справі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від представника скаржника надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням у невідкладних слідчих діях в рамках кримінального провадження, однак жодних доказів, які б вказували на поважність причини неявки, суду надано не було, що дало підстави розглянути справу за його відсутності. .

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/15909/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення коштів.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року було затверджено мирову угоду, укладену 18.11.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 11.08.2020 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до Першого Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) з заявою про відкриття виконавчого провадження.

13.08.2020 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Шапоренком Дмитром Володимировичем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62782988.

У своїй скарзі, боржник зазначає, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 62782988 в приміщенні Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса), представником Боржника - Ройтмана О.Б., в матеріалах виконавчого провадження не було виявлено оригіналу або дублікату виконавчого документа, а в матеріалах провадження наявна лише незавірена ніким копія Ухвали та копія Мирової угоди.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, до заяви про відкриття провадження стягувачем ОСОБА_2 було додано ухвалу суду від 12.12.2019 року з мировою угодою від 18.11.2019 року.

З постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №62782988 вбачається, що провадження було відкрито на підставі ухвали суду № 520/15909/19, яка набрала законної сили 12.12.2019 року.

Більш того, до своєї скарги скаржником було додано копії матеріалів виконавчого провадження, в яких наявна копія ухвали Київського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року, завірена належним чином, яка набрала законної сили 12.12.2019 року.

Так, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, а відтак доводи скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання щодо відкриття виконавчого провадження не знаходять свого підтвердження.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні скарги оскільки, дії державного виконавця по примусовому виконанню ухвали суду вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що стверджується матеріалами справи.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу

Будь-яких доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця суду скаржником надано не було.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Судове рішення (постанова, ухвала) це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Обов`язок виконувати судове рішення (постанову) випливає не з рішення (постанови) суду як такого, а із санкцій, передбачених нормами права, що були застосовані судом. Навіть у тих випадках, коли закон передбачає відповідальність за невиконання рішень, ця відповідальність має на меті примусити зобов`язану рішенням суду особу виконати розпорядження норми, що застосував суд.

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов`язаної особи та обов`язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов`язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов`язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов`язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та безпідставною, а як наслідок задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1-3, 5, 9, 13, 15, 18, 26, 28, 47, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Одеса) Шапоренка Д.В., на рішення держаного виконавця відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду у м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.