Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , за участю секретаря судового засідання Єрьоміної А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Після чого, позивач в ході судового розгляду уточнив свої позовні вимоги. У обґрунтування уточнених позовних вимог вказала, що власником 57/200 часток будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є дружиною померлого, а відповідачки є його доньками. Після смерті ОСОБА_4 позивачка отримала у спадок житловий будинок з усіма надвірними та господарськими прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 19.02.2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тулаінова Е.А. з проханням видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому чоловікові ОСОБА_4 . Постановою приватного нотаріуса № 61/02-31 від 23.03.2021 року було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, оскільки документи передані на зберіганні до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який розташований на тимчасово окупованій території. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на 57/200 часток будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяви про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких вказали, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного.

Згідно ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ч.1 ст.1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 17.12.1966 року Будинком одруження м.Жданова, 17.12.1966 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , актовий запис № 4552.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 18.11.2013 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , актовий запис № 1390.

Після смерті чоловіка ОСОБА_4 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Тулаінова Е.А. і отримала у спадок житловий будинок з усіма надвірними та господарськими прибудовами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, чоловікові позивачки ОСОБА_4 належало 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1718 від 12.03.1991 року.

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Тулаінова Е.А. № 61/02-31 від 23.03.21 року позивачці було відмовлено у вчинені нотаріально дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1718 від 12.03.1991 року, через відсутність правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, оскільки документи передані на зберіганні до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який розташований на тимчасово окупованій території, що підтверджено копією спадкової справи №21/2019.

Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом встановлено, що правовстановлюючі документи, а саме дублікат свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1718 від 12.03.1991 року, що підтверджується право власності померлого ОСОБА_4 на на 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву.

Отримати дублікат цього документу в Донецькому обласному державному нотаріальному архіві неможливо, оскільки всі документи, прийняті на зберігання в Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких на теперішній час відсутній, через проведення операції об`єднаних сил в м.Донецьк та тимчасову окупацію вказаного міста, що позбавляє можливості, в тому числі і суд, витребувати будь-які докази із Донецького обласного нотаріального архіву.

Водночас суд зауважує, що на державу в цілому та її державні органи покладається обов`язок забезпечити збереження документів, які передані органами нотаріату та державними органами влади на зберігання та від яких залежить виникнення і реалізація майнових прав спадкоємців. Незабезпечення належного зберігання нотаріальних документів в державних архівах і невиконання своїх гарантійних функції державою, незалежно від надзвичайності підстав та як наслідок обмеження громадянам доступу до державних архівних установ не має нівелювати або обмежувати майнові права позивача на їх підтвердження документами, які залишились в архівосховищах в м.Донецьк.

Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Із урахуванням всіх обставин, суд вважає вимоги позивачки законними та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.16, 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1268, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/200 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко