Снігурівський районний суд Миколаївської області
УХВАЛА

іменем України

02 квітня 2021 року м.Снігурівка

справа №485/209/19

провадження № 4-с/485/6/21

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Літвінової Д.Ю.,

за участю учасників справи: заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Снігурівський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на дії державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо арешту коштів боржника,

встановив:

25 березня 2021 року через засоби поштового зв`язку заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що на виконанні Снігурівського РВ ДВС перебуває виконавчий лист №2/485/426/19, виданий 01.08.2019 року на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 14096,15 грн. В рамках виконавчого провадження 22.02.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та накладено арешт на його рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», на який йому нараховується заробітна плата. Він звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з вказаного рахунку, але листом начальника відділу ДВС №4820/102-36 від 17.03.2021 року йому відмовлено у знятті арешту з рахунку, на який зараховується заробітна плата за відсутністю підстав. Вважає, що такими діями головний державний виконавець порушив його права, так як він має на утриманні трьох малолітніх дітей, а заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, а тому просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця у виконавчому провадженні №60216525 від 22.02.2021 року про накладення арешту на грошові кошти, а також зняти арешт з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримав та просив суд її задовольнити з підстав зазначених у скарзі.

Від начальника Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Танковської Ю.В. надійшла заява про розгляд скарги у відсутність представника відділу.

Разом із заявою начальник відділу надала суду заперечення на скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, посилаючись на те, що нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому покладено на банк, в даному випадку на АТ «Державний ощадний банк України», який виконав постанову виконавця, а отже не визнав рахунок № НОМЕР_1 та кошти на ньому такими, на які заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Вказаний рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус та набули статусу вкладу. Крім того, арешт на рахунку боржника не порушує право боржника на утримання заробітної плати та не унеможливлює отримання ним заробітної плати, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами.

Суд, заслухавши заявника, перевіривши матеріали справи, виконавчого провадження №60216525, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 60216525 з виконання виконавчого листа №2/485/426/19, виданого 01.08.2019 року на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 14096,15 грн.

Постановою головного державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Плохотнік Ю.В. від 03.10.2019 року відкрито виконавче провадження №60216525.

22 лютого 2021 року головним державним виконавцем Снігурівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику.

На виконання наведеної постанови арешт накладено на грошові кошти на картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

16 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Снігурівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про зняття арешту з його рахунку, на який він отримує заробітну плату.

Листом від 17.03.2021 року за №4820/102-36/1 начальник Снігурівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) роз`яснив, що ч.1 ст.73 ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з коштів заробітної плати, а статтею 59 вказаного Закону передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Станом 17.03.2021 року підстави для зняття арешту з розрахункових рахунків відсутні /а.с.98-99/.

Згідно довідки комунального підприємства «Снігурівський благоустрій» за №108 від 16.03.2021 року ОСОБА_1 працює в КП «Снігурівський благоустрій» робітником з благоустрою та отримує заробітну плату на особовий рахунок № НОМЕР_1 в МОУ АТ «Ощадбанк» /а.с.97/.

За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту 7 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону №1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15.

Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала.

Зі змісту постанови головного державного виконавця Снігурівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Науменко Ю.В. від 22 лютого 2021 року про арешт коштів боржника вбачається, що державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

АТ "Ощадбанк", на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_1 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини 4 статті 59 Закону №1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Статтею 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Отже, арешт рахунку боржника не унеможливлює отримання ним заробітної плати, оскільки за його заявою заробітна плата може бути видана готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому посилання скаржника на те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо арешту коштів боржника відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, з урахуванням п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 05 квітня 2021 року.

Суддя О.П.Бодрова