Провадження № 2/344/1677/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що 01 лютого 2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 8 000 дол. США та зобов`язався дану суму повернути до 1 лютого 2015 року. Оскільки ОСОБА_2 добровільно відмовився виконувати умови вищевказаної розписки ОСОБА_1 звернувся 26.06.2015 року до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості (справа № 344/9251/15-ц). В межах даної справи сторони досягли взаєморозуміння та 22.07.2015 р. уклали мирову угоду відповідно до якої відповідач зобов`язувався в рахунок заборгованості передати у власність ОСОБА_1 частку нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 . На момент укладання угоди вищевказана квартира належала 5 особам в рівних долях, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 . 29.07.2020 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про затвердження вищевказаної мирової угоди. 04 серпня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області ухвалою затвердив подану мирову угоду від 22.07.2015 року. Проте внаслідок виконання даної мирової угоди було встановлено, що відповідач має проблеми з документами на Квартиру, а саме не прийняв спадщину після смерті родичів, а саме: ОСОБА_5 ( батька Відповідача), ОСОБА_6 (матері Відповідача) та ОСОБА_7 (сина Відповідача). 22 серпня 2017 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області виніс рішення по справі № 344/326/17 про визнання за ОСОБА_2 3/5 частки нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 . Після визнання права власності за ОСОБА_2 на 3/5 квартири, останній перестав виходити на зв`язок та по суті відмовився від виконання умов мирової угоди від 22.07.2015 року по справі № 344/9251/15-ц. Оскільки ні в мировій угоді від 22.07.2015 року, ні в ухвалі від 04 серпня 2015 року по справі № 344/9251/15-ц не вказано термін виконання зобов`язання, то позивач пред`явив 23 листопада 2020 року лист-вимогу про виконання обов`язку, щодо передачі частки квартири, згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України. Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 не виконав та не виконує обов`язки взяті на себе мировою угодою від 22.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про зобов`язання вчинити дії. Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 передати у власність ОСОБА_1 4/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право власності від 28.09.1993 року виданого Департаментом комунального господарства, транспорту та зв`язку квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 в рівних долях.

01 лютого 2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 8 000 дол. США та зобов`язався дану суму повернути до 1 лютого 2015 року, що підтверджується копією розписки від 01.02.2014 року.

Згідно довідки виданої начальником Івано-Франківського ОБТІ від 18.12.2014 року право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , згідно архівних даних, зареєстровано за ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності від 28.09.1993 року, видане Агенством по приватизації державного житлового фонду згідно з рішенням МВК від 14.09.1993 р №348, реєстровий запис №4689, книга №62. Переходів права власності на даний об`єкт в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не реєструвалось.

22.07.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була підписана мирова угода, згідно якої на виконання умов домовленості в термін до 22.09.2015 року ОСОБА_2 в межах ціни позову про стягнення заборгованості в розмірі 175 820,00 грн. зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність частку нерухомого майно, а саме квартиру

АДРЕСА_1 суду від 04.08.2015 року визнано укладену між сторонами мирову угоду, за умовами якої: сторони взяли на себе наступні зобовязання: на виконання умов домовленості в термін до 22.09.2015 року ОСОБА_2 в межах ціни позову про стягнення заборгованості в розмірі 175 820,00 грн. зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність частку нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

18.09.2015 року на замовлення ОСОБА_2 Івано-Франківським ОБТІ виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 .

З рішення Івано-Франківського міського суду від 22.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно зазначеного вище рішення суду, яке набрало законної сили 11.09.2017 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частки квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23.11.2020 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 було направлено лист-вимогу ОСОБА_2 про виконання мирової угоди від 22.07.2015 року в строк сім днів з моменту пред`явлення даної вимоги та передати частку нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1, 3 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 175 ЦПК України 2004 року, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Відтак, як встановлено судом, згідно затвердженої мирової угоди від 04.2015 року в термін до 22.09.2015 року ОСОБА_2 в межах ціни позову про стягнення заборгованості в розмірі 175 820,00 грн. зобов`язався передати ОСОБА_1 у власність частку нерухомого майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у виді зобов`язання передання у власність ОСОБА_1 4/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не відповідає нормам діючого законодавста, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, умовами мирової угоди сторонами передбачено передачу у власність невизначеної частки нерухомого майно, та позивачем не надано доказів на підтвердження оціночної вартості квартири, а тому визначити співвідношення щодо суми заборгованості яка становить 175 820,00 грн., та яка згідно затвердженої мирової угоди, на думку позивача, становить в частці 4/5 квартири і покриє розмір боргу неможливо.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова