КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 373/85/21 Головуючий 1 інстанція - Хасанова В.В.
Провадження № 22-ц/824/6143/2021 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.

за участю секретаря: Карпенка В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської областівід 24 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку про визнання права власності на земельну ділянку.

Просив визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер 606:003:0008, площею 0,7385 га, яка розташована на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку - залишено без розгляду у зв`язку із не усуненням недоліків.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про залишення без розгляду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповнотою встановлення судом обставин, які мають значення для справи, просить скасувати ухвалу про залишення без розгляду, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що ухвала суду про залишення без розгляду є помилковою, так як при пред`явлені позову, позивачем були дотримані усі вимоги ст.. 175-177 ЦПК України, а саме на виконання ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 09.02.2021 року було подано заяву, в якій зазначається про відсутність правових підстав для сплати судового збору позивачем, оскільки останній є учасником бойових дій і відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільняється від його сплати.

Водночас вказується, що позивачем виконані процесуальні вимоги та надано докази стосовно грошової оцінки вартості земельної ділянки у вигляді Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду, як елементу права на справедливий суд, згідно зі ст. 6 Конвенції.

Так у справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі "Bellet v. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду ("Perez de Raela Cavaniles v. Spain", "Beles and others v. the Czech Republic", "RTBF v. Belgium").

Частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у січні 2021 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 , звернувся до суду першої інстанції із клопотання про доручення письмових доказів, стосовно грошової оцінки вартості земельної ділянки у вигляді Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Більш того, в позовні заяві зазначено про те, що ціна позову становить 26 387, 00 грн.. відповідно до грошової оцінки земельної ділянки, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 15. 10.2010 року (а.с. 23).

Окрім того, колегія суддів звертає свою увагу на те, що позивач дійсно є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченнями учасника бойових дій від 20.03.2002 року та від 09.06.2008 року ( а.с. 10) копії який були додані до позовної заяви, а тому суд першої інстанції не надавши їм належної оцінки безпідставно вимагав сплати судового збору від особи , яка відповідно до п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від його сплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Згідно з ч. 13 ст. 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до змісту вказаних норм, якщо після відкриття провадження в справі судом було установлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, він має постановити вмотивовану ухвалу, в якій викласти підстави для залишення її без руху, визначити в чому полягають недоліки та роз`яснити яким чином та у які строки позивачеві слід усунути такі недоліки.

З урахуванням викладеного у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Щодо доводів суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , не надав доказів нормативно грошової оцінки земельної ділянки., то слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно частини 1 статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Таким чином, ЦПК України встановлює обов`язок позивача зазначити у позовній заяві докази, що підтверджують вказані обставини якими він обґрунтовує свої вимоги, а на суд - обов`язок безпосередньо дослідити докази під час розгляду справи, однак, не надає суду право на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі вирішувати питання щодо належності та допустимості цих доказів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе і на наступних стадіях цивільного процесу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу допустив порушення процесуального права, що є підставою для скасування ухвали районного суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської областівід 24 лютого 2021 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація, Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку про визнання права власності на земельну ділянку для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: А.С. Сержанюк

О.І. Сліпченко