ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4143/21 Справа № 201/8202/20 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Городничої В.С.,

суддів Лаченкової О.В.,Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 січня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,-

В С Т А Н О В И ЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.07.2018 року о 08 год 40 хв сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду на дорогу з прилеглої території у районі будинку АДРЕСА_1 не надала переваги у русі перед проїжджою частиною, по якій рухався автомобіль «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який слідував зліва направо по напрямку водія ОСОБА_2 , внаслідок чого між останніми відбулося зіткнення. Після цього автомобілі «Лексус» та «Крайслер» продовжили некерований рух та зіштовхнулися з автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який слідував назустріч по вулиці Набережна Перемоги. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року по справі № 201/10483/19, винною у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано водія ОСОБА_4 . Згідно із висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 144/19 від 15.10.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Geely» MR-7151А, д.н.з. НОМЕР_3 , склала 33 902,67 грн. Подія ДТП зареєстрована страховиком 27.07.2018 року під номером справи 47.

04.10.2019 року позивач звернувся до страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Листом від 01.10.2019 року позивачеві відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності», оскільки він не подав заяву про страхове відшкодування впродовж одного року. Однак, позивач вказує, що після ДТП він неодноразово звертався до страховика з питання виплати страхового відшкодування, але його просили почекати судового рішення і не роз`яснили, що із заявою про виплату страхового відшкодування він має звернутися протягом року від дня ДТП.

Також позивач вважає, що внаслідок ДТП і через невиплату страхового відшкодування йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 55 000 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ПрАТ «УСК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» солідарно матеріальну шкоду у розмірі 36 582,86 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ПрАТ «УСК «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» солідарно моральну шкоду у розмірі 55 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди (страхове відшкодування) в сумі 34 782,56 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 2 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору та витрати по оплаті експертного дослідження в розмірі 2 640,80 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» на користь держави судовий збір 840,80 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «Княжа Лайф Вієнна Іншуранс Груп» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає доводи відповідача безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2018 року о 08 год 40 хв сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , під час виїзду на дорогу з прилеглої території у районі будинку АДРЕСА_1 не надала переваги у русі перед проїжджою частиною, по якій рухався автомобіль «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який слідував зліва направо по напрямку водія ОСОБА_2 , внаслідок чого між останніми відбулося зіткнення. Після цього автомобілі «Лексус» та «Крайслер» продовжили некерований рух та зіштовхнулися з автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , який слідував назустріч по вулиці Набережна Перемоги.

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року по справі № 201/10483/19, винною у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано водія ОСОБА_4 та притягнуто її до адміністративної відповідальності.

Встановлено, що власником автомобіля «Geely» MR-7151 А, н/з НОМЕР_3 є позивач ОСОБА_1 .

Так, листом від 01.10.2019р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підтверджено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно із полісом № АК-8578185 від 23.04.2018 року.

Встановлено, що подія ДТП зареєстрована страховиком 27.07.2018 р. під номером справи 47.

Листом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 01.10.2019р. № 7809 йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що згідно із п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого.

Разом з тим, згідно із висновком судового експерта Цаберябого В.М. № 144/19 від 15.10.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля «Geely» MR-7151 А, д.н.з. НОМЕР_3 , склала 33 902,67 грн.

Сторонами у справі не заперечувалось, що страхове відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виплатила.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріального збитку у сумі 33 902,86 грн, суд першої інстанції виходив із того, що у даному випадку обов`язок з відшкодування матеріального збитку має бути повністю покладений на страховика, оскільки ним необгрунтовано та незаконно відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Також, суд дійшов висновку про стягнення зі страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрати за послуги штрафмайданчика у розмірі 880,00 грн, оскільки згідно зі ст. 29 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовуються за рахунок страхового відшкодування.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що достатньою та співмірною із допущеним порушенням у виді несвоєчасного виконання зобов`язання саме страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» по виплаті страхового відшкодування є сума у розмірі 2000,00 грн. Також, суд посилається на відсутність винної поведінки ОСОБА_2 щодо невиплати матеріального збитку позивачеві, а тому дійшов висновку про безпідставність позовних вимог до ОСОБА_2 по відшкодуванню моральної шкоди.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позивачем заява про страхове відшкодування була подана з пропуском строку в один рік; жодних доказів звернення до Страховика із питанням виплати страхового відшкодування, окрім телефонного дзвінку, позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закон № 1961-IV) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України Про страхування, цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постановах від 04 грудня 2019 року по справі № 359/2309/17, від 15 жовтня 2020 року по справі № 755/7666/19 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Як було встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно із полісом № АК-8578185 від 23.04.2018 року.

Однак, страховиком винної у ДТП особи (ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп) не було виконано обов`язок згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не виплачено страхове відшкодування у розмірі, визначеному Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Доводи апеляційної скарги, з приводу того, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем з пропуском строку в один рік, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Згідно із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Такий висновок Великої Палати Верховного Суду застосований і у Постанові Верховного Суду від 29.07.2020р. по справі № 276/752/16-ц, провадження № 61-14669св19.

Враховуючи вищезазначене, потерпілий ОСОБА_1 здійснив волевиявлення, спрямоване на одержання компенсації, а саме, 25.07.2018 р., в день ДТП, зателефонував страховику ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і повідомив про ДТП. У зв`язку з чим була зареєстрована страхова справа № 47 від 27.07.2018 р. (а.с. 10).

Оскільки страховик не відреагував на повідомлення позивача про ДТП, не направляв свого аварійного комісара, не здійснив самостійну оцінку вартості збитку, а тому й не узгоджував із потерпілим виплату страхового відшкодування, з метою визначення розміру матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта Цаберябого В.М.

Висновком експерта Цаберябого В.М. № 126/20 від 07.12.2020р. визначено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Geely», д.н.з. НОМЕР_3 , складає 47 854,67 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) складає 33 902,86 грн.

Отже, вимоги позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 33 902,86 грн з ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп є доведеними та обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про стягнення з ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп витрат за послуги штрафмайданчика у розмірі 880,00 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід зазначити, відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши, що позивач був позбавлений можливості користуватися своїм автомобілем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни звичного для нього способу життя та призвело до душевних страждань, колегія суддів приходить до висновку щодо обгрунтованості покладення на відповідача відповідальності за заподіяну позивачу моральну шкоду, розмір відшкодування якої визначено судом першої інстанції з додержанням засад розумності і справедливості.

А тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова