Ухвала

01 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 369/9283/17

провадження № 61-14981ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕВЕЛЗ», ОСОБА_4 від імені якої діє ОСОБА_5 , ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 08 жовтня 2020 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки Верховного Суду від 09 листопада 2020 року, касаційну скаргу залишено без руху та встановлено для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Конверт з копією ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року та від 09 листопада 2020 року, адресований ОСОБА_1 , повернувся 29 грудня 2020 року та 16 березня 2021 року до Верховного Суду з довідкою Укрпошти «Причина повернення: за закінченням терміну зберігання».

В касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила свою адресу, а саме: АДРЕСА_1 . На вказану адресу Верховним Судом направлялась копія ухвали від 02 листопада 2020 року та від 09 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху. Однак судова кореспонденція повернулася до Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

За змістом пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначене, у тому числі місце проживання чи перебування фізичної особи, яка подає касаційну скаргу.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок вказати достовірну та коректну адресу свого місця проживання чи перебування покладено на особу, яка подає касаційну скаргу.

Отже зазначивши у касаційній скарзі певну адресу свого місця проживання, ОСОБА_1 мала враховувати, що саме на цю адресу йому буде направлятися вся судова кореспонденція.

Конверт з копією ухвали Верховного Суду від 02 листопада 2020 року та від 09 листопада 2020 року, адресований представнику ОСОБА_2 , повернувся 21 грудня 2020 року та 16 березня 2021 року до Верховного Суду з довідкою Укрпошти «Причина повернення: адресат відсутній за вказаною адресою».

В касаційній скарзі представник ОСОБА_2 зазначив свою адресу, а саме: м. Київ, вул. Примакова 2. На вказану адресу Верховним Судом направлялась копія ухвали від 02 листопада 2020 року та від 09 листопада 2020 року про залишення касаційної скарги без руху. Однак судова кореспонденція повернулася до Верховного Суду

.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Крім того, ухвала Верховного Суду від 02 листопада 2020 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та ОСОБА_1 з представником ОСОБА_2 мали можливість з нею ознайомитись, виявляючи зацікавленість в розгляді своєї касаційної скарги, яка подана у жовтні 2020 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо (Guincho) проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Станом на 01 квітня 2021 року ухвала Верховного Суду від 02 листопада 2020 року не виконана. Тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар