ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6199/21 Справа № 204/764/21 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Деркач Н.М.

суддів Лаченкової О.В., Городничої В.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнано неподаною та повернуто.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для розгляду у новому складі суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Повертаючи позовну заяву позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем недоліки позовної заяви не усунуті, а саме: не зазначено ціну позову; не уточнено зміст позовних вимог та не зазначено до кого з відповідачів які позовні вимоги пред`являються; не надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не сплачено судовий збір на розрахунковий рахунок суду у встановленому законом розмірі з урахуванням ціни позову та не надано суду оригінали відповідних документів, що підтверджують сплату судового збору; не надано до суду копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Третього апеляційного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків впродовж п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

13 травня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

З позовної заяви вбачається, що позивач вказує, що на підставі статей 8, 55 Конституції України, пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору у даній справі.

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої, на його думку, незаконними діями та рішеннями суду, на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Отже, повернення позовної заяви ОСОБА_2 з підстав несплати судового збору є помилковим.

Також, однією з підстав залишення позовної заяви без руху була відсутність попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 175 ч. 3 п. 9). Проте, зазначена норма процесуального закону не може розглядатися поза взаємозв`язком із нормами Глави 8 «Судові витрати» Розділу І ЦПК України. Статтею 134 ЦПК України встановлені правила, відповідно до яких разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ч. 1); у разі неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2); попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатом розгляду справи (ч. 3); суд може попередньо визначити суму певних судових витрат( крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена сума не обмежує суд при остаточному розподілі судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (ч. 4).

Тобто, відсутність у позовній заяві вказівки на попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, якщо з цих підстав заяву було залишено без руху, не може розглядатися як підстава для визнання заяви неподаною та повернення її позивачеві.

Особа діє у процесі вільно, на власний ризик і розсуд, повинна передбачати відповідні наслідки (п. 5 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 12, 13 ЦПК України), зокрема, повинна враховувати, що невиконання вимог процесуального закону щодо розрахунку та підтвердження судових витрат може мати наслідком відмову в компенсації таких за результатом розгляду справи. Також, крім судового збору у справі може не бути інших судових витрат, обсяг і види судових витрат можуть істотно змінюватися (збільшуватися) відповідно до обставин руху справи тощо. Тож кінцевим наслідком невиконання вимог ст. 175 ч. 3 п. 9 ЦПК України є не визнання заяви неподаною та повернення її позивачеві, а результат розподілу судових витрат по завершенні розгляду справи за правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України.

Крім того, як вже було зазначено, позивач звільнений від сплати судового збору.

Також, позовна заява ОСОБА_2 залишалась без руху із підстав ненадання її копій відповідно до кількості учасників справи.

Проте, дійшовши вказаного висновку, суд першої інстанції не звернув уваги, що позовну заяву подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», а отже залишення без руху та повернення повернення позовної заяви з підстав не подання її копії було помилковим.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 липня 2020 року у справі № 629/740/19.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Враховуючи те, що вищезазначені обставини суддею суду першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, котру відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі (перевірки додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 травня 2021 року скасувати, справу направити для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.М. Деркач

В.С. Городнича

О.В. Лаченкова