Справа № 521/4998/21
Провадження № 2/521/3087/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.,

за участі секретаря судового засідання Коноваловій К.О.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Одесі позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Люксембург» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Люксембург» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Позов мотивований тим, що відповідач є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 25.05.2021 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче засідання.

02.07.2021 року ( вх № 30179) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання представник позивача не прибув, про день та час слухання справи були сповіщений належним чином.

Відповідач заявив клопотання, щодо передачі справи за позовом ОСББ «ЖК Люксембург» за підсудністю до Центрального суду міста Миколаєва посилаючись на те, що згідно п. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Зазначав, що є зареєстрованим та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .Звертав увагу суду на те, що в договорі відносин власників житлових приміщень від 17.07.2014 року не зазначено місце його виконання.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення відповідача дослідивши представлені суду письмові та речові докази, суд доходить наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , за якою виникла заборгованість по оплаті послуг по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, за опалення, охорону комплексну та вивіз твердих побутових відходів, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Малиновського районного суду м. Одеси.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Параграф третій другої глави ЦПК України регулює інститут територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року за № 3, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг по внескам на управління багатоквартирним будинком, а також на утримання та поточний ремонт спільного майна. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Аналогічних висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов також Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є підставою для скасування судового рішення з направленням справи для розгляду до належного суду за встановленою підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України).

Таким чином, у суду відсутні підстави для передання цієї справи за підсудністю до іншого судКеруючись ст. ст. 30, 31, 32, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про передачу справи за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва- відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.08.2021р.

Суддя: Д.Я Роїк