Справа № 473/3442/20
"29" березня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,
розглянувши в судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенська окружна прокуратура, про зняття арешту з майна,
в жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересахадвокатом Лукіянчиним І.П., до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зняття арешту з майна.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вироком апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2004 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п. 2,4,6,9 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України, стягнуто з останнього на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 41 075 грн. 68 коп., а також з нього та цивільних відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (батьки неповнолітнього на той час ОСОБА_4 ) на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 моральну шкоду в загальному розмірі 75 000 грн. 00 коп.
В рамках вказаного кримінального провадження на стадії досудового розслідування, відповідно до постанови слідчого Вознесенської міжрайонної прокуратури від 20.07.2004 року, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за позивачем.
В подальшому, відповідно до рішення апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2008 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 було звільнено від обов`язку відшкодовувати залишок матеріальної, моральної шкоди в зв`язку з досягненням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.
Разом з тим, питання про скасування арешту з належної позивачу квартири залишається невирішеним, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема судом встановлено, що постановою слідчого Вознесенської міжрайонної прокуратури Миколаївської області від 20.07.2004 року під час досудового розслідування кримінального правопорушення за фактом смерті ОСОБА_5 накладено арешт, зокрема, на майно, належне позивачу ОСОБА_1 , з метою забезпечення цивільного позову, відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року.
Вироком апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2004 року, зміненого ухвалою Верховного Суду України від 24.05.2005 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено за вчинення злочинів, передбачених п.п. 2,4,6,9 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 185 КК України, засуджено до 15 років позбавлення волі. Вирок в частині вирішення цивільного позову скасований, справа в цій частині була передана на новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.08.2005 року з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , як батьків неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який заподіяв шкоду, стягнуто в дольовому порядку на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 19 150 грн. 57 коп. матеріальної шкоди, а також по 50 000 грн. 00 коп. моральної шкоди з кожного.

В подальшому, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.12.2008 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділу ДВС Вознесенського МРУЮ, приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Плющ С.В. про звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, звільнення майна з-під арешту, визнання дій неправомірними та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання права власності, відшкодування шкоди, позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_1 були задоволені частково. Зокрема, останніх було звільнено від обов`язку відшкодувати частку невідшкодованої ними матеріальної, моральної шкоди, в зв`язку з досягненням їх сином повноліття.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесений запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1288187 від 08.09.2004 року, реєстратор: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області: тип обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова б/н, 08.09.2004 року Вознесенська прокуратура (згідно матеріалів цивільної справи обумовлена постанова була винесена старшим слідчим Вознесенської міжрайонної прокуратури Микролаївської області Волковським Т.О. 20.07.2004 року); об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 .

Обумовлена квартира належить позивачу ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 14.11.2003 року на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, який рішенням місцевого Вознесенсього міського суду Миколаївської області від 05.12.2003 року було визнано дійсним.

Позивачем вже ставилося питання про зняття арешту з належної їй квартири в порядку кримінального судочинства.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.12.2019 року провадження за клопотанням ОСОБА_1 щодо зняття арешту, застосованого відповідно до постанови Вознесенської прокуратури від 20.07.2004 року, було закрито, роз`яснено позивачу її право на звернення з обумовленими вимогами в порядку цивільного судочинства. Дана ухвала набрала законної сили.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішення суду в частині відшкодування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 збитків, заподіяних вчиненням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злочину, виконано в повному обсязі. Відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні.

Так, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить основу справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За змістом вказаної норми, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що обумовлені вимоги позивача ґрунтуються на праві власності на майно, виступають способом захисту зазначеного права, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Вознесенська окружна прокуратура, про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт, зареєстрований 08.09.2004 року, 15:52:54 реєстратором: Перша Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області: тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1288187; підстава обтяження: постанова б/н Вознесенська прокуратура; об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя Л.В. Лузан