Провадження № 2-др/344/9/21
30 березня 2021 року місто Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді: Тринчука В.В.,
за участі секретаря с/з: Гудяк Х.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківськзаяву представника відповідача ПАТ «Прикарпаттяобленерго» Легіня Р.О. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-
18.03.2021 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено частково.
23.03. 2021 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача Легіня Романа Орестовича щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак до початку судового розгляду подав заяву у якій просив розгляд заяви проводити без його участі.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились з невідомих для суду причин, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду, причини своєї неявки суду не повідомили.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд вивчивши заяву подану представником відповідача та матеріали справи, встановив наступне.
Справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки була розглянута судом по суті з ухваленням рішення 18.03.2021 року.
Рішенням суду від 18.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Ухвалено стягнути з приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» (адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, 34, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_1 ) 354030 (триста п`ятдесят чотири тисячі тридцять) гривень 22 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 1 500, 00 ( одна тисяча п`ятсот) гривень на відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою вартості експертного дослідження, 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу та 5810 (п`ять тисяч вісімсот десять) гривень, 30 копійок судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Клопотання щодо відшкодування витрат надійшло до суду на 5-ий день після складання повного тексту рішення суду.

Відповідно ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 вказаного Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 цього Кодексу:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що:

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У ч. 8 ст. 141 цього Кодексу визначено, що: розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

1. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

2. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

3. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом ретельно досліджено текст договору про надання професійної правничої допомоги, який було укладено 02 січня 2020 року між відповідачем ПАТ «Прикарпаттяобленерго» та адвокатом Легіньом Романом Орестовичем, додатковий правочин до Договору про надання професійної правничої допомоги від 22 жовтня 2020 року, в якому зазаначено розмір адвокатського гонорару, акт прийому - передачі послуг, квитанція про отримання коштів.

Сторони договору обумовили та дійшли спільної згоди щодо визначення розрахунку гонорару адвоката, у тому числі деталізували кожний вид послуги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

У ст. 270 ЦПК України визначено, зокрема у частині 1, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 270 цього Кодексу додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання та ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат.

Суд вважає за необхідне стягнути саме з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача кошти понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 1 210,00 грн., який найбільш чітко відповідає принципам пропорційності задоволених позовних вимог, співмірності та засадам критерію розумної необхідності. При цьому, суд враховує, що позовні вимоги складалися з 2-х груп:

1. Вимоги щодо стягнення матеріальних збитків,а саме у розмірі 354 030,22 грн., які задоволені у повному обсязі;

2. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди, які задоволені частково, а саме з 50 000,00 грн. які зазначені у даній позовній вимозі задоволено 5000,00 грн..

Отже із заявлених позовних вимог у розмірі 354030,22+50000,00 = 404 030,22 грн. задоволено 354030,22 +5000,00 = 359030,22 грн., розмір незадоволених позовних заявлених позивачем становить 404030,22 - 359 030,22 = 45 000,00 грн., тобто 11 % від загального розміру заявлених вимог. Оскільки розмір витрат за надання правової допомоги відповідач вказав 11000, 00 грн. то 11 % від вказаних витрат відповідачем становить 1210,00 грн.

Суд визначаючи такий розмір коштів застосовував критерій розумної необхідності та врахував розмір вимог заявлених позивачем, що залишені судом без задоволення. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог представника відповідача, а сума у розмірі 1 210,00 грн. витрат за надання правової допомоги відповідачу адвокатом Легіньом Р.О. є співмірною зі складністю справи та обсягом наданих послуг.На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 258-260, 270, 352-354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання представника відповідача Легіня Романа Орестовича - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Прикарпаттяобленерго» понесених витрат на правничу допомогу кошти у розмірі 1210,00 грн.

У задоволенні клопотання в іншій частині - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Івано-Франківській міській суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Додаткове рішення виготовлено 25 березня 2021 року.

Суддя В.В.Тринчук