ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/397/21

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/924/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення - м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 21 квітня 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 15 лютого 2019 року № 28 вк/II в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу;

- зобов`язати Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка здійснити перерахунок надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 50% від посадового окладу, з урахуванням сплаченої їй надбавки у розмірі 5%.

У мотивування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що у період з 20 листопада 2008 року по 29 грудня 2018 року працювала на різних посадах в бібліотеці Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка. При цьому, мала право на отримання надбавки за особливі умови роботи у граничному розмірі 50% на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек». Однак, наказом відповідача від 21 травня 2014 року №100 вк/II працівникам наукової бібліотеки, в тому числі і ОСОБА_1 , було знято 50% надбавки за особливі умови роботи, починаючи з 01 серпня 2014 року. Вважає, що у відповідача не було підстав для фактичної реалізації наказу від 21 травня 2014 року №100 вк/II, оскільки до його компетенції не входило скасування постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 і такий наказ прив`язує виплату надбавки до штатного розпису, в який зміни не вносилися і розмір надбавки не зменшувався, а отже, такий наказ є нікчемним з моменту свого оприлюднення.

Після неодноразових звернень та скарг позивачки та інших працівників бібліотеки, відповідач 15 лютого 2019 року видав наказ № 28 вк/II, яким всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі і ОСОБА_1 , на період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року встановив надбавку за особливі умови роботи в розмірі 5%. Зазначала, що наказ № 28 вк/II від 15 лютого 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року у справі № 750/1031/20 підтверджено, що такий наказ суперечить вимогам чинного законодавства, тому, в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, такі обставини не потребують повторного доведення. Наголошувала на тому, що право керівника установи здійснювати розпорядження коштами не може бути абсолютним, а вирішення питання щодо оплати праці свавільним. За таких обставин, просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням від 21 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова задовольнив повністю позов ОСОБА_1 .

Визнав протиправним та скасував наказ ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка № 28 вк/ІІ від 15 лютого 2019 року в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу.

Зобов`язав Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка здійснити перерахунок надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 50% від посадового окладу, з урахуванням сплаченої їй надбавки у розмірі 5%.

Стягнув з Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 908 грн судового збору.

Стягнув з Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка на користь держави 908 грн судового збору.

В апеляційній скарзі Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповно з`ясовані обставини справи та невідповідність висновків суду дійсним обставинам, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, надавши правову оцінку обставинам справи, фактично підмінив функції керівника Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка та самостійно визначив граничний розмір надбавки працівникам університету у розмірі 50%. При цьому, не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 750/2844/19, за якими суд не може підміняти керівника установи, закладу, організації та визначати розмір надбавки за особливі умови.

Зазначає, що за аналізом КЗпП України та Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати може входити і додаткова заробітна плата, у тому числі надбавка за особливі умови праці. Надбавка встановлюється не у фіксованому розмірі 50 % від окладу, а у граничному розмірі - 50 %, тобто вона може бути нарахована у розмірі 45% чи зменшена до 15%, 10%, 5% чи нуля.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2018 року Міністерство освіти України в повному обсязі профінансувало надбавку у розмірі 50%, а також те, що університет мав фінансову можливість виплатити позивачу надбавку саме у граничному розмірі 50%, оскільки питання розпорядження коштами відноситься до виключної компетенції керівника університету в силу ч. 3 ст. 26 Закону України «Про освіту».

Позивачкою відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи № 750/3429/19, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 100 вк/II від 21 травня 2014 року про зняття всім працівникам наукової бібліотеки 50% надбавки за особливі умови роботи з 01 серпня 2014 року не можна визнати законним, оскільки, знімаючи таку надбавку, відповідач не врахував, що він може встановлювати надбавку у межах фонду оплати праці, але не знімати її повністю. Також суд констатував, що незважаючи на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 89 передбачено, що саме керівник встановлює розмір надбавки, за положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 97 КЗпП України роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, установлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Визнаючи протиправним та скасовуючи наказ від 15 лютого 2019 року № 28 вк/II в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу, районний суд зазначив, що за аналогією ст. 5 ЦК України такий наказ погіршив розмір оплати праці позивачки у порівнянні з надбавкою у розмірі 50%, яку вона отримувала до 01 серпня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073, наказ не містить будь-яких обґрунтувань встановлення позивачці надбавки за минулі роки у розмірі 5%, в той час як надбавка у розмірі 50% була профінансована Міністерством освіти і науки у повному обсязі відповідно до штатних призначень.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що у період з 20 листопада 2008 року по 29 грудня 2018 року ОСОБА_1 працювала у науковій бібліотеці Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка на таких посадах: з 20 листопада 2008 року була прийнята на посаду бібліотекаря ІІ категорії (тимчасово); з 03 березня 2010 року відповідно до рішення Вченої ради університету про надання бібліотеці статусу наукової бібліотеки вважалася працюючою на посаді бібліотекаря ІІ категорії (тимчасово); з 01 вересня 2010 року переведена на посаду бібліотекаря (тимчасово); з 31 березня 2011 року звільнена з посади бібліотекаря згідно із п. 2 ст. 36 КЗпП України (у зв`язку з закінченням терміну трудового договору); з 04 травня 2011 року була прийнята на посаду бібліотекаря ІІ категорії (тимчасово); 13 вересня 2011 року переведена на посаду бібліотекаря ІІ категорії; 01 грудня 2012 року переведена на посаду бібліографа І категорії; 08 вересня 2015 року переведена на посаду завідувача відділу наукової бібліотеки; 29 грудня 2018 року звільнена із посади завідувача відділу наукової бібліотеки згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). що підтверджується витягом з її трудової книжки (а.с. 12-17).

Наказом в.о. ректора Чернігівського національного педагогічного університету ім. Т.Г. Шевченка (згодом перейменовано у Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка) від 26 листопада 2012 року № 469 вк/II ОСОБА_1 встановлено надбавку в розмірі 50% за особливі умови роботи відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» (а.с. 117, справа № 750/3429/19).

Наказом ректора Чернігівського національного педагогічного університету ім. Т.Г. Шевченка від 21 травня 2014 року № 100 вк/ІІ, у зв`язку зі зміною істотних умов праці, а саме зняття 50% надбавки за особливі умови праці згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 89, всім працівникам наукової бібліотеки, в тому числі і позивачці, знято 50% надбавки за особливі умови роботи, починаючи з 01 серпня 2014 року (а.с. 18).

13 лютого 2019 року Управлінням Держпраці у Чернігівській області винесено припис про усунення виявлених порушень № 25-01-104/0089/0079, яким зобов`язано ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка усунути порушення вимог ст. 98, ч. 1 ст. 115 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» щодо ненарахування та невиплати надбавки за особливі умови роботи працівникам наукової бібліотеки університету за період з серпня по листопад 2018 року (а.с. 22-24, справа № 750/3429/19).

Наказом ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка від 15 лютого 2019 року № 28 вк/ІІ встановлено з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу всім працівникам бібліотеки, які займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислуги років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 року №84, доручено бухгалтерії університету здійснити перерахунок заробітної плати (а.с. 19).

На виконання наведеного наказу, 28 лютого 2019 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено надбавку за особливі умови роботи у сумі 6 085,09 грн, що підтверджено бухгалтерською довідкою (а.с. 26, справа № 750/3429/19).

Звернувшись з позовом про визнання протиправним та скасування наказу № 28 вк/II від 15 лютого 2019 року в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу та зобов`язання здійснити перерахунок такої надбавки, ОСОБА_1 посилалась на те, що невідповідність оспорюваного наказу вимогам чинного законодавства підтверджується постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року у справі № 750/1031/20, що в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребує повторного доведення, а відповідач мав фінансову можливість виплачувати надбавку у граничному розмірі.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

У відповідності до приписів ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягае порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці»).

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати.

Зокрема, до структури заробітної плати можуть входити: додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з положеннями ст. 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про бібліотеки і бібліотечну справу» працівникам бібліотек можуть встановлюватися надбавки та доплати в межах затвердженого фонду оплати праці працівників бібліотек.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 89), працівникам державних і комунальних бібліотек, які провадять культурну, освітню, інформаційну, науково-дослідну, методичну діяльність та займають посади, включені до переліку посад згідно з додатком до Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 2005 року № 84, установлено надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу. Конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1079 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек» зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року, установлено надбавку за особливі умови роботи у граничному розмірі 50 відсотків посадового окладу. Визначено, що конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці.

Як свідчить наказ ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка від 15 лютого 2019 року № 28 вк/ІІ, з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року всім працівникам бібліотеки, у тому числі і ОСОБА_1 , було встановлено надбавку за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу.

28 лютого 2019 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено надбавку за особливі умови роботи у сумі 6 085,09 грн.

Матеріалами цивільної справи № 750/3429/19 підтверджується, що у березні 2019 року ОСОБА_1 , не погодившись з невиплатою їй надбавки за особливі умови роботи у розмірі 50%, звернулася до суду з позовом до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г.Шевченка, в якому просила стягнути з відповідача на її користь надбавку за особливі умови роботи у сумі 73 277 грн за період з серпня 2014 року по січень 2018 року, 7 000 грн витрат на правову допомогу, 1 026,68 грн компенсації у зв`язку з інфляцією та 7 619 грн середнього заробітку за час затримки виплати надбавки за особливі умови роботи.

Рішенням від 30 травня 2019 року Деснянський районний суд м. Чернігова задовольнив частково позов ОСОБА_1 . Стягнув з Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті надбавки за особливі умови роботи за період з 01 серпня 2014 року по 30 жовтня 2018 року включно у сумі 67 191,91 грн, а також 747,40 грн у відшкодування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (період з січня по лютий 2019 року включно) у сумі 5 000 грн, а всього 72 939,31 грн. Стягнув з Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір у сумі 1 921 грн.

Постановою від 24 вересня 2019 року Чернігівський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка, скасував рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 травня 2019 року, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка про стягнення надбавки за особливі умови роботи.

Указаною постановою апеляційного суду встановлено, що наказ від 15 лютого 2019 року № 28 вк/II винесений ректором Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка в межах його повноважень, а встановлений розмір надбавки за особливі умови роботи не перевищує граничного розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 «Про підвищення заробітної плати працівникам бібліотек», зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 89.

Конкретний розмір надбавки встановлюється керівником установи, закладу, організації у межах фонду оплати праці, тобто її розмір не є постійним і саме керівник установи, закладу, організації наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення конкретного її розміру.

Суд не може підміняти керівника установи, закладу, організації та визначати розмір надбавки за особливі умови роботи, що належить до його компетенції, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року (справа № 750/3429/19), яка набрала законної сили, надано правову оцінку наказу ректора Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка від 15 лютого 2019 року № 28 вк/II в частині встановлення ОСОБА_1 надбавки за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу.

По суті доводи позову зводяться до переоцінки встановлених судовим рішенням щодо ОСОБА_1 обставин виплати надбавки за особливі умови праці. Проте апеляційний суд не вбачає підстав для іншої правової оцінки дій керівника освітньої установи з огляду на визначену законодавством дискрецію при визначенні конкретного розміру надбавки. Відповідно колегія суддів вважає невірними висновки суду першої інстанції про свавільність дій відповідача при вирішенні питань щодо оплати праці.

Суд першої інстанції, визнаючи оспорюваний позивачкою наказ незаконним, не навів в частині цих позовних вимог обгрунтувань щодо незастосування строків позовної давності, оскільки наказ винесений відповідачем у 2019 році, ОСОБА_1 була про нього обізнана, раніше зверталась з позовом про стягнення коштів і наводила доводи щодо неправомірності таких дій відповідача. З клопотанням про поновлення строку звернення до суду в частині вимог позивачка наразі не звернуалась, а за положеннями трудового законодавства питання про застосування строку позовної давності суд вирішує незалежно від наявності відповідної заяви сторони спору.

Не приймаються до уваги доводи ОСОБА_1 відносно того, що відповідач мав фінансову можливість виплачувати їй надбавку за особливі умови роботи у розмірі 50% посадового окладу і не надав доказів того, що фактичний стан виконання нею трудових обов`язків надавав обґрунтоване право зменшувати розмір цієї надбавки або позбавляти права на її отримання, оскільки наказ ректора від 15 лютого 2019 року № 28 вк/ІІ, як керівника закладу, був виданий у межах його повноважень. Установлений розмір надбавки за особливі умови роботи відповідав вимогам, визначеним у постанові Кабінету Міністрів України від 30 березня 2009 року № 1073 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 89). Саме керівник установи, закладу, організації наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення конкретного її розміру, суд не може підміняти керівника установи, закладу, організації з питань, що належать до компетенції останнього, оскільки такі дії виходять за межі визначених законодавцем повноважень.

Посилання ОСОБА_1 на обставини, встановлені Чернігівським апеляційним судом у постанові від 04 грудня 2020 року по справі № 750/1031/20 за позовом ОСОБА_2 до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г.Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, відхиляються судом, як безпідставні, з таких підстав.

Частинами 4 та 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Установлені у постанові Чернігівського апеляційного суду від 04 грудня 2020 року (справа № 750/1031/20) обставини щодо протиправності наказу від 15 лютого 2019 року №28 вк/ІІ в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки ОСОБА_2 за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу не являються преюдицією для вирішення даної справи з огляду на суб`єктний склад сторін. Відповідно всі надані сторонами при вирішенні даного спору докази та заперечення аналізуються судом з точки зору їх достатності, достовірності, належності та допустимості.

Зважаючи на те, що не знайшли свого підтвердження вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 15 лютого 2019 року №28 вк/ІІ в частині встановлення з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у розмірі 5% посадового окладу, не підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок надбавки ОСОБА_1 за особливі умови роботи у період з 01 серпня 2014 року по 31 жовтня 2018 року у розмірі 50% від посадового окладу, з урахуванням сплаченої їй надбавки у розмірі 5%, оскільки така вимога є похідною від основної.

З огляду на те, що апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, не вирішується питання про застосування позовної давності щодо вимог ОСОБА_1 про визнання наказу незаконним.

Відтак, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При подачі апеляційної скарги Національний університет «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г.Шевченка сплатив 2 724 грн судового збору (а.с.59). Позивачка, на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про зобов`язання здійснити перерахунок надбавки за особливі умови роботи.

Беручи до уваги наведене та те, що апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу, скасовує в цілому рішення суду першої інстанції та відмовляє у задоволенні позову, з ОСОБА_1 на користь відповідача належить стягнути судовий збір у сумі 1362 грн, та компенсувати відповідачу за рахунок держави 1 362 грн судового збору у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національного університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г. Шевченка (м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 53, ) судовий збір у сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Компенсувати Національному університету «Чернігівський колегіум» ім. Т.Г.Шевченка (м. Чернігів, вул. Гетьмана Полуботка, 53, ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у сумі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 серпня 2021 року.

Головуюча: Судді: