Справа № 357/9440/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ОСОБА_1 на дій державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківської Анни Вікторівни, стягувач: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною скаргою посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Білоцерківському міському відділі ДВС знаходиться перебуває виконавче провадження №60802671 від 06.12.2019 року з примусового виконання виконавчого листа №357/9440/19, виданого 22.11.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що 30.06.2021 року отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та постанову про арешт коштів боржника від 30.11.2020 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику, наслідком чого було арештовано рахунок скаржника на ім`я ОСОБА_1 IBAN НОМЕР_1 , карта для виплат НОМЕР_2 , який відкритий в MONOBANK/Universal Bank, для зарахування заробітної плати. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 не може отримувати належну йому заробітну плату, яка є його єдиним джерелом для існування, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі та далі виплачувати борг. Вважає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на рахунок, на який здійснюється виплата заробітної плати порушують його права, гарантовані Конституцією України та законами. А тому просить суд скасувати постанову державного виконавця Піонтківської Анни Вікторівни про арешт коштів боржника, винесену нею 30.11.2020 року у виконавчому провадженні №60802671, якою накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у MONOBANK/Universal Bank IBAN НОМЕР_1 , картка для виплат НОМЕР_2 та зобов`язати державного виконавця зняти арешт з грошових коштів, які знаходяться на його рахунку.

В судове засідання скаржник не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу просив задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківська Анна Вікторівна та стягувач: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, з`ясувавши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 60802671 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/3985/19, виданого 22.11.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2019 року і до досягнення ними повноліття.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У рамках виконавчого провадження № 60802671 постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Піонтківської Анни Вікторівни від 30.11.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в скарзі вказує, що постановою державного виконавця Піонтківської Анни Вікторівни про арешт коштів боржника, винесену нею 30.11.2020 року у виконавчому провадженні №60802671, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_1 у MONOBANK/Universal Bank IBAN НОМЕР_1 , картка для виплат НОМЕР_2 , для отримання заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 56 вказаного закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Також, Верховний Суду складі Касаційного адміністративного суду у Постанові від 17 січня 2020 року по справі № 340/1018/19, зазначив, що «.. рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби».

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Статтею 73 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення. Положення вказаної статті не містять вказівки на заробітну плату.

В той же час, відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

За змістом ст. 72 Законом України «Про виконавче провадження» на заробітну плату може бути звернено стягнення, проте законом визначений максимальний можливий розмір такого стягнення не більш як 20 %.

Посилання скаржника на той факт, що він картковий рахунок використовує виключно для отримання заробітної плати не свідчить про те, що даний картковий рахунок має спеціальний режим використання і він не підлягає арешту, оскільки жодного доказу на підтвердження статусу карткового рахунку, як і існування такого рахунку ОСОБА_1 суду не було надано. Відсутність спеціального режиму використання також підтверджується тим, що банк, який обслуговує рахунок скаржника, документально не повідомив державного виконавця про цільове призначення рахунку і не повернув постанову про накладення арешту коштів боржника без виконання.

За таких обставин, в задоволенні скарги - слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 451 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель