печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Вовк С. В.,

при секретарі судових засідань Брачун О. О.,

вирішивши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № 62403796 за виконавчим листом № 2-882/10,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № 62403796 за виконавчим листом № 2-882/10.

Вимоги скарги обґрунтовувались тим, що з моменту видачі виконавчого листа пройшло вісім років, відбулось ряд судових розглядів і в тому числі на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 користь, відбулось ряд переговорів з банком і було закрито виконавче провадження в Печерському ВДВС у м. Києві 27.03.2017 року та повернуто виконавчий документ. 06.07.2020 року під час зняття з карткового рахунку (картки киянина) НОМЕР_1 коштів, ОСОБА_1 було відмовлено в видачі готівки, з зазначенням - «накладено арешт». Кошти вона намагалась зняти з карткового рахунку, який був відкритий в AT «Державний ощадний банк України», на який зараховувалися щомісячні пенсійні виплати, які перераховувалися Пенсійним фондом України. На сьогоднішній день ОСОБА_1 ніде не працює, являється пенсіонеркою і єдиним джерелом для її існування є пенсійні виплати. Таким чином, завдяки неправомірним діям приватного виконавця Телявського А. М. , вона залишилися без грошових коштів, на які має право і завдяки яким виживає в скрутний час. З пенсійних коштів вона сплачує також комунальні послуги, а приватний виконавець Телявський А. М. штучно створює борги перед державою. До 09 липня 2020 року їй не було відомо про якимось чином поновлене виконавче провадження та про арешт банківського рахунку. Жодної постанови про поновлення виконавчого провадження чи про арешт карткового рахунку вона не отримувала. Крім того, на строки давності пред`явлення виконавчого документу до виконання розповсюджується Закон України «Про виконавче провадження», який діяв до 05.10.2016 року і містить строк в один рік, а не трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду доповнення до скарги, в якій просила:

- дії приватного виконавця Телявського А. М. у виконавчому провадженні № 62403796 за виконавчим листом № 2-882/10, виданим 26 квітня 2011 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , та з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - 1 756 817, 75 грн заборгованості за кредитним договором № ML-015/002/2008 від 08.01.2008 року, 1 700, 00 грн витрат по сплаті судового збору і 120, 00 грн витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи визнати неправомірними;

- усунути порушення прав скаржника шляхом зобов`язання приватного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59241/793від 30.05.2020 року та скасувати всі інші постанови, що містяться у ВП № 59241/793;

- усунути порушення прав скаржника шляхом зобов`язання приватного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62403796 від 24.06.2020 року та скасувати всі інші постанови, що містяться у ВП № 62403796;

- стягнути з приватного виконавця на користь ОСОБА_1 кошти за отримання правової допомоги у сумі 30 000, 00 грн.

У доповненнях зазначено, що у виконавчому провадженні відсутнє рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист 26.04.2011 року, не відомо прізвище особи, яка від імені ПАТ «ОТП Банк» наважилась подати заяву приватному виконавцю Телявському А. М. про примусове виконання рішення суду після того як 14.10.2011 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва під головуванням судді Матійчук Г. О. у справі № 6-15-8/11 за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було замінено сторону у виконавчому провадженні. Тобто, всі права вимоги грошових коштів за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2010 року (виконавчий лист виданий 26.04.2011 року) перейшли від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Приватний виконавець прийняв заяву від не уповноваженої особи про примусове виконання виконавчого листа від 26 квітня 2011 року, в якому міститься застаріла інформація про стягувача, не перевіривши наявність рішення суду у стягувача, на підставі якого видано виконавчий лист, відразу відкрив виконавче провадження, не надіславши його ОСОБА_1 для ознайомлення своєчасно, відразу наклав арешт на мої соціальні рахунки, неправомірно обмеживши її в отриманні повного розміру пенсії, соціальних виплат; наклав арешт на спадкове майно у вигляді житлового будинку в Київській області.

У жовтні 2020 року приватний виконавець подав пояснення щодо скарги, в яких зазначив, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника від 24.06.2020 року зазначено наступне: «накласти арешт на кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику». Тобто, приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують постанови виконавця порядок виконання зазначених постанов з урахуванням обмежень, визначених законодавством. Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, па які заборонено законом. Водночас, визначено обов`язок Банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або на грошові кошти, на які заборонено звертати стягнення. У зв`язку з прийняттям AT «Ощадбанк» постанови про арешт коштів боржника, в рамках виконавчого провадження №62403796, картковий рахунок № НОМЕР_1 не відноситься до рахунків із спеціальним режимом використання або інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом.

Приватний виконавець зазначив, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання строк пред`явлення його до виконання встановлюється з дня повернення та становить три роки.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2011 року, замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» у виконавчому провадженні №18490035 про стягнення заборгованості з боржника на користь ПАЇ «0111 Банк» на підставі виконавчого напису №11890 приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 11 грудня 2009 року на договорі іпотеки №PML-015/002/2008 від 15.01.2008 р. з метою звернення стягнення з ОСОБА_6 за кредитним договором №ML-015/002/2008 від 08.01.2008 р. на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 1 809 617,15 грн. на ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Тобто, сторону у виконавчому провадженні змінено на виконання виконавчого напису №11890, виданого 11 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

При цьому, виконавче провадження №62403796 відкрито на підставі виконавчого листа №2-882/10 виданого Печерським районним судом м. Києва, а не на підставі виконавчого напису №11890 виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №11890, виданого 11 грудня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., не має жодного відношення до виконання виконавчого листа №2-882/10, виданого Печерським районним судом м. Києва.

Боржник та приватний виконавець в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

На підставі частини другої статті 450 ЦПК України суд здійснює розгляд скарги за їх відсутності.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. перебуває виконавче провадження №62403796 з примусового виконання виконавчого листа №2-882/10, виданого 26.04.2011 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», , МФО 300528 - 1 756 817, 75 грн заборгованості за кредитним договором № ML-015/002/2008 від 08 січня 2008 року, 1 700, 00 грн витрат по сплаті судового збору, 120, 00 грн витрат з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В межах виконавчого провадження №62403796, приватним виконавцем Телявським А. М. винесено постанову про арешт коштів боржника від 24.06.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (частина перша статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами частин першої-третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Слушними є доводи приватного виконавця про те, що у постанові про накладення арешту на кошти боржника від 24.06.2020 року зазначено про те, що арешт накладається на кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Оскільки боржником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спеціального статусу рахунку, зокрема, не було надано ні довідки з банку, яка б підтверджувала, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення, ні договору з банку, за умовами якого банк відкрив боржнику рахунки із спеціальним режимом використання, то вимоги скарги є необґрунтованими та не доведеними.

Не заслуговують на увагу твердження сторони боржника про те, що приватний виконавець прийняв заяву від не уповноваженої особи про примусове виконання виконавчого листа від 26 квітня 2011 року, оскільки виконавче провадження №62403796 відкрито на підставі виконавчого листа №2-882/10 виданого Печерським районним судом м. Києва, а не на підставі виконавчого напису №11890 виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М.

За правилами частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № 62403796 за виконавчим листом № 2-882/10- залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Головуючий С. В. Вовк