Справа № 629/2817/21
Провадження № 2/629/972/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., при секретарі судових засідань- Заводяній О.Ю., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лозівської міської ради Харківської області Степанової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, Лозівської міської ради Харківської області, першого заступника Лозівського міського голови Жидкова Олександра Миколайовича, голови комісії з реорганізації Орільської селищної ради, голови Лозівської міської територіальної громади Зеленського Сергія Володимировича про визнання недійсною умови трудового договору; визнання трудового договору безстроковим; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій у недопущенні до роботи; визнання незаконним, протиправним, неправомірним та скасування розпорядження про звільнення; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій щодо видання розпорядження про звільнення; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій щодо відмови надати відпустку, матеріальну допомогу на оздоровлення; зобов`язання повторно розглянути заяву про надання відпустки, -

встановив:

В провадженні суду перебуває зазначена цивільна справа.

В судовому засіданні позивачка заявила про відвід головуючого по справі Мицик С.А., посилаючись на наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді. В обґрунтування заяви зазначила, що на початку судового засідання суддя Мицик С.А. не встановила, хто представляє інтереси відповідача Орільської селищної ради, безпідставно допустила в якості представника інших відповідачів ОСОБА_2 , та вона бачила, що суддя Мицик С.А. в червні в коридорі суду спілкувалася із ОСОБА_2 , знаходячись без мантії. Крім того, зазначила, що суддею було прийнято відзив на позовну заяву з пропущенням порушеного процесуального строку та безпідставно відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні її заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні позивачка свою усну заяву про відвід головуючого по справі підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача- Лозівської міської ради Харківської області вважала заяву про відвід безпідставною та необґрунтованою.

Суд, вислухавши думку осіб, що приймають участь у справі, вважає заяву позивачки про відвід судді необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2,3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи, що позивачкою усно заявлено про відвід судді в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Підстави для відводу судді передбачені ст.ст.36-37 ЦПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України. Зокрема, згідно з п.5 ч.1 вказаної статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін. Відповідно до ч.ч. 1,2,3, 5 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ч.1 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 259 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення іменем України. Згідно ч.4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення суду зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявницею не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Мицик С.А. при вирішенні даної цивільної справи.

Крім того, суд вважає заявлений відвід таким, що не підлягає задоволенню, оскільки сама по собі незгода з процесуальними діями головуючого по справі не може бути підставою для відводу судді. Твердження заявниці про упередженість судді ґрунтуються лише на її припущеннях і не підтверджуються фактичними обставинами.

Суд роз`ясніє позивачу, що положеннями ст.17 ЦПК України закріплено право на перегляд справи та оскарження судового рішення.

Керуючись ст.36,39,40,252,253,259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про відвід судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Мицик Світлани Анатоліївни від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області, Лозівської міської ради Харківської області, першого заступника Лозівського міського голови Жидкова Олександра Миколайовича, голови комісії з реорганізації Орільської селищної ради, голови Лозівської міської територіальної громади Зеленського Сергія Володимировича про визнання недійсною умови трудового договору; визнання трудового договору безстроковим; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій у недопущенні до роботи; визнання незаконним, протиправним, неправомірним та скасування розпорядження про звільнення; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій щодо видання розпорядження про звільнення; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; визнання неправомірними, незаконними, протиправними дій щодо відмови надати відпустку, матеріальну допомогу на оздоровлення; зобов`язання повторно розглянути заяву про надання відпустки - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Мицик