Дата документу 02.04.2021 Справа № 2-3262/11
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 2-3262/11 Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1156/21
У Х В А Л А

02 квітня 2021 р. м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кримської О.М., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на житловий будинок, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , через адвоката Працевитого Г.О. подали апеляційну скаргу, яка ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року залишена без руху для надання до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 75127,47 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на його отримання.

Копії ухвали Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 про залишення апеляційної скарги без руху, що були направлені апелянтам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представнику адвокату Працевитому Г.О., були доставлені адресатам 23.02.2021, що підтверджується оригіналами рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи (т. 5, а.с. 228-231).

В подальшому на виконання вказаної ухвали представником ОСОБА_4 від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_1 до апеляційного суду направлено заяву про зменшення розміру судового збору. Вказана заява мотивована тим, що апелянт ОСОБА_1 не може сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 75127,47 грн. у зв`язку з тим, що він є безробітним та має захворювання хронічний подагричний артрит.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 та продовжено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги поданої на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в цій справі.

30.03.2021 до апеляційного суду надійшла чергова заява від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 про зменшення розміру судового збору.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 має діагноз хронічний подагричний артрит з частими загостреннями, про що вже зазначалось у попередній заяві, та на теперішній час він займається оформленням інвалідності і не може надати довідку про інвалідність.

Також у заяві вказано, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває малолітня онука ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 .

Апелянт посилався на свій незадовільний матеріальний стан, що перешкоджає сплаті судового збору у визначеному судом розмірі. Зазначав про відсутність доходів, заощаджень та іншого нерухомого майна, окрім спірного будинку.

До повторної заяви про зменшення розміру судового збору представником апелянта долучено: копію паспорту на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою про її реєстрацію за адресою АДРЕСА_1 ; довідку про реєстрацію місця проживання особи № 04-28/4-1665 від 25.03.2021 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою проживання апелянта; свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 , батьками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; інформаційну довідку № 106456639, що підтверджує право власності апелянта на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Дослідивши доводи клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню.

Як передбачено ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Із матеріалів наданих апелянтом, встановлено, що у власності ОСОБА_1 перебуває житловий будинок АДРЕСА_1 , який обтяжено іпотекою.

Водночас майновий стан сторони не може характеризуватись лише наявністю чи відсутністю нерухомого майна. Готівкові кошти, відкриті розрахункові рахунки, доходи особи, відомості про осіб, які перебувають на утриманні заявника є складовою частиною його майнового стану, що підлягає оцінці при розгляді заяви про зменшення розміру судового збору.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні його клопотання про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2021 року, апелянту роз`яснювались положення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

У вказаній постанові зазначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте вказані вимоги були залишені апелянтом без уваги.

ОСОБА_1 , звертаючись з клопотанням про зменшення розміру судового збору, через свого представника адвоката Працевитого Г.О. повторно не надав суду доказів свого майнового стану. Матеріали заяви не містять, зокрема, довідок про доходи, довідок податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, банківських документів про відсутність на рахунках апелянта коштів, інформації про наявність чи відсутність у власності скаржника цінного рухомого майна автомобілів, сільгосп. техніки.

Доводи ОСОБА_1 про перебування на його утриманні малолітньої дитини, як підставу для зменшення розміру судового збору, суд не приймає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином обов`язок по утриманню малолітньої ОСОБА_5 законом покладено на її батьків ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

За змістом заяви, представник не зазначав, а матеріали скарги не містять відомостей про позбавлення батьків ОСОБА_5 батьківських обов`язків та покладення на ОСОБА_1 обов`язків опікуна малолітньої дитини.

Реєстрація малолітньої дитини за місцем реєстрації матері не підтверджує доводів ОСОБА_1 , щодо того, що малолітня ОСОБА_5 перебуває саме на його утриманні.

Наявність хронічних захворювань та оформлення інвалідності також не може свідчити про незадовільний майновий стан апелянта.

Так залежно від ступеня втрати здоров`я інвалідність поділяється на три групи (I, II та III). Законом України «Про судовий збір» передбачено пільги щодо сплати судового збору зокрема для осіб з інвалідністю I та II груп (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону).

Матеріали справи не містять доказів встановлення ОСОБА_1 інвалідності чи віднесення його до вказаних пільгових категорій громадян та не підтверджують такий його майновий стан, що унеможливлює сплату судового збору в розмірі встановленому законом.

Апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїм правом на подання до апеляційного суду заяв про розстрочення, відстрочення або зменшення розміру судового збору не скористались. Вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху ними виконані не були.

Пункт 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України передбачає, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України строк для усунення недоліків апеляційної скарги не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Якщо апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

З наведеного вбачається, що вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду від 15 лютого 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху та ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 березня 2021 року про продовження строку на усунення недоліків, особами, що подали апеляційну скаргу, виконані не були.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не усунуто недоліки, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у строк визначений судом, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в цій справі слід визнати неподаною та повернути апелянтам.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні повторного клопотання ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в особі адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на житловий будинок, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб визнати неподаною та повернути апелянтам.

Справу повернути до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя

Запорізького апеляційного суду О.М. Кримська