Ухвала

Іменем України

02 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 465/95/16-ц

провадження № 61-11584ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В. В.» на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державного управління охорони навколишнього середовища у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою Фермерського господарства «Бурка В. В.» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року Фермерське господарство «Бурка В. В.» (далі - ФГ «Бурка В. В.») звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов ФГ «Бурка В. В.» мотивовано тим, що органами державної влади - Державною екологічною інспекцією у Львівській області, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Львівській області порушені його права, гарантовані статтями 13, 40-42 Конституції України, шляхом незаконного звинувачення ФГ «Бурка В. В.» у порушенні норм Водного кодексу України та помилкового розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок самовільного забору поверхневих вод для наповнення ставка для риборозведення в селі Поториця Сокальського району Львівської області.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 червня 2017 року та постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року, провадження у справі закрито з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 205 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час постановлення ухвали суду першої інстанції, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися апеляційний та касаційний суди, виходячи із суб`єктного складу сторін і предмета спірних правовідносин - відшкодування моральної шкоди, який не об`єднаний з вимогами вирішити публічно-правовий спір, дійшов висновку про підвідомчість цього спору господарському суду.

ФГ «Бурка В. В.» звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року, посилаючись на те, що під час судового розгляду 20 квітня 2016 року були наявні обставини, які могли вплинути на судове рішення, але не були та не могли бути відомі суду і фермерському господарству, а саме ухвала Господарського суду Львівської області від 05 липня 2017 року у справі № 914/1351/17, якою відмовлено у прийнятті позовної заяви ФГ «Бурка В. В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області та Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області про стягнення 67 000 000 грн майнової та моральної шкоди у зв`язку з тим, що спір виник не з господарських правовідносин, а в результаті незаконних дій/бездіяльності посадових осіб органів державної влади, дії яких не пов`язані з відносинами у сфері господарювання, а тому спір не підвідомчий господарському суду. Вказані обставини спростовують факти, які були покладені в основу ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року в цій справі. Посилаючись на наведені обставини, ФГ «Бурка В. В.» просило скасувати ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким: стягнути з Державної екологічної інспекції у Львівській області на його користь 23 500 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 000 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників Державної екологічної інспекції у Львівській області; стягнути з Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області на його користь 23 500 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 000 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області; стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України на його користь 47 000 000 грн на відшкодування майнової шкоди та 20 000 000 грн - на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями працівників Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області та Державної екологічної інспекції у Львівській області.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, в задоволенні заяви ФГ «Бурка В. В.» відмовлено. Ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року залишено в силі.

Відмовляючи в задоволенні заяви ФГ «Бурка В. В.», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ухвала Господарського суду Львівської області від 05 липня 2017 року не є нововиявленою обставиною, оскільки підставою для перегляду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, повинні існувати на час розгляду справи, а судове рішення, яке просить переглянути заявник, було прийняте до винесення вказаної ухвали. Крім того, правова позиція, висловлена в судовому рішенні в іншій справі, як і обставини, встановлені в іншій справі у спорі з іншим предметом та підставами позову та між іншими сторонами, не є нововиявленими обставинами в цій справі. Обставини, на які посилався заявник, є новими, так як їх не існувало на час постановлення ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року.

08 липня 2021 року ФГ «Бурка В. В.» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга ФГ «Бурка В. В.» мотивована тим, що суди проігнорували положення частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) і помилково не врахували обставини, встановлені ухвалою Господарського суду Львівської області від 05 липня 2017 року у справі № 914/1351/17. Вказані обставини є нововиявленими та є підставою для скасування ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Судами попередніх інстанцій в цій справі встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 05 липня 2017 року у справі № 914/1351/17, на яку посилається заявник як на нововиявлену обставину, відмовлено у прийнятті позовної заяви ФГ «Бурка В. В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області про стягнення 67 000 000 грн майнової та моральної шкоди і повернуто її позивачу у зв`язку з тим, що спір виник не з господарських правовідносин, а в результаті незаконних дій/бездіяльності посадових осіб органів державної влади, дії яких не пов`язані з відносинами у сфері господарювання.

Частиною третьою статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Встановивши, що обставини, на які посилалося ФГ «Бурка В. В.» у заяві про перегляд ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року, не є нововиявленими в контексті положень статті 423 ЦПК України, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні його заяви.

При цьому суди обґрунтовано вказали на те, що обставини, на які посилався заявник, є новими, так як їх не існувало на час постановлення ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року.

Доводи заявника про неврахування судами положень частини четвертої статті 82 ЦПК України не заслуговують на увагу, оскільки в межах розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на сторін не покладається обов`язок доказування, так як суди не встановлюють обставин справи, а лише визначають наявність чи відсутність підстав для перегляду судового рішення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для перегляду ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами і не свідчать про порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В. В.» на ухвалу Франківського районного суду міста Львова від 17 грудня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 15 червня 2021 року в справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В. В.» до Державної екологічної інспекції у Львівській області, Державної охорони навколишнього середовища у Львівській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди за заявою Фермерського господарства «Бурка В. В.» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Франківського районного суду міста Львова від 20 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко