Провадження № 2/127/4596/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі позивача відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 15.02.2009 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , прожили у шлюбі 10 років, вели спільне господарство та будували сімейні відносини до 22.10.2019 року, оскільки після приходу додому відповідачка не впустила до квартири, пояснивши, що більше не кохає, згодом передала речі. Відповідачка вважає, що все майно придбане за час шлюбу повинно залишитись їй, намагання врегулювати спір мирним шляхом результатів не дав.

До вступу в шлюб 15.02.2009 року позивач ОСОБА_1 користувався автомобілем марки Chery Amulet д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який належав його матері ОСОБА_6 та був зареєстрований на її ім`я 30.12.2008 року.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства 22.10.2019року за спільні кошти та за особисті кошти ОСОБА_1 в сумі 4000 доларів США, що подарувала особисто його мама ОСОБА_6 , які вона отримала від продажу свого автомобіля, було придбано 11.02.2015 року автомобіль марки Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, вартістю 7000 доларів США (178 850,00 грн.)

16.11.2017 року автомобіль Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску було продано за 6500 доларів США (172 120, 00 грн.) та 24.11.2017 року було придбано за 5900 доларів США (158 474,00 грн.) автомобіль марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску зареєстрований на ім`я позивача.

Також, під час сумісного життя сторонами за спільні кошти 28.09.2019 року було придбано автомобіль марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску, вартістю 5000 доларів (120 900, 00 грн.).

Отже, автомобіль марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску та автомобіль марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску є об`єктами спільної сумісно власності.

Проте кошти витрачені на придбання автомобіля марки Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, згодом автомобіля марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску на 90 % є особистими коштами позивача, оскільки 4000 доларів США, подаровані матір"ю, після продажу її автомобіля, які були витрачені на придбання автомобіля Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, також вони і ввійшли у вартість другого автомобіля марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску. Тому автомобіль марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску є особистою власністю ОСОБА_1 на 90%, а залишок в сумі 51 034 грн. підлягає поділу по Ѕ кожному.

В той час, як автомобіль марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску, є об`єктом спільної сумісної власності, тому підлягає поділу по Ѕ вартості автомобіля.

Згідно листа від 13.11.2019 року № 31/2/0546- П40а регіонального сервісного центу Вінницької області, територіального сервісного центру № 0546, автомобіль марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску, 02.11.2019 року ОСОБА_7 , без згоди позивача, було переоформлено на її батьків.

Крім того, під час сумісного життя за спільні кошти сім`ї були були придбані і інші речі: в березні 2009 року телевізор марки «Соні» вартістю 800 доларів США, що по курсу НБУ (6400 грн.); в 2013 року ноутбук «Асус» вартістю 1000 доларів США (8000 грн.); в 2015 році телевізор іноземного виробництва вартістю 5000 грн.; кухонні меблі на замовлення в 2015 році, стіл кухонний вартістю 6000 грн., кутовий кухонний диван вартістю 5000 грн.; вмонтовану кухонно газову плиту, виробництва Німеччини вартістю 9000 грн., духовку до вказаної плити за 15000 грн.; мікрохвильову піч вартістю 500 грн.; в січні 2019 року холодильник «Самсунг», вартістю 18 000 грн. та машинку для прання «Самсунг» вартістю 14000 грн. Для придбання холодильника «Самсунг» та пральної машини ОСОБА_1 було одержано кредит в банку, що підтверджується довідкою про стан та історію заборгованості від 28.10.2019 року. Отриманий кредит виплачується досі, всього придбано майна на загальну суму 86 900 грн.

За час одруження 15.02.2009 року і до 22.10.2019 року сторони проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала на праві власності бабусі ОСОБА_7 , яку в 2018 році вона переоформила на неї. Відповідно для покращення умов проживання сім`ї в 2010 році частково, а згодом в 2014 -2015 роках за спільні сумісні кошти сім`ї було зроблено капітальний ремонт квартири, а саме: повністю замінили 4 старих вікна квартири на нові пластикові на загальну суму 18000 грн.; поміняли в квартирі 4 старих міжкімнатних дверей на нові, вартість 1 дверей 1000 грн., вартість установки 250 грн., разом витрачено 5000 грн.

Також, за спільні сумісні кошти сім`ї зроблено ремонт кухні зазначеної квартири: ремонт стелі 2000 грн., ремонт стін 5000 грн., плитка полу кухні 6000 грн., на витяжку кухні 3000 грн. На ремонт коридора квартири витрачено: на ремонт стін 4000 грн., стелі 3000 грн., на підлогу коридора, який покрито ламінатом 6000 грн. На ремонт стін у спальні витрачено 3000 грн., стелі 2000 грн. Також було встановлено в квартирі 2010 році індивідуальне опалення, на монтаж котла витрачено спільних сумісних коштів сім`ї 10 000 грн., на заміну батарей 3600 грн. Всього на ремонт було витрачено 70 600 грн.

Просив суд, виділити ОСОБА_1 автомобіль марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, вартістю 158 474 грн. (з яких підлягає поділу 51034,00 грн.), майно, що є побутовою технікою та меблі на загальну суму 86900 грн., всього майна на загальну суму 137934 грн. Виділити ОСОБА_7 автомобіль марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску вартістю 120900 грн., вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 70600 грн., всього на загальну суму 191 500 грн. Зобов`язати ОСОБА_7 повернути ОСОБА_1 його особисті речі: золоту обручку вагою 3 г., золотий перстень «печатка» вагою 7 г., чоловічий золотий ланцюжок вагою 20 г.

ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_1 з зустрічним позовом, який мотивований тим, що з 15.11.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 року було розірвано. У період перебування в шлюбі за спільні кошти подружжя було придбано таке майно: автомобіль марки Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, на сьогоднішній день орієнтовна вартість складає приблизно 75000, 00 грн.

ОСОБА_1 стверджує, що автомобіль Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску був придбаний ним від продажу автомобіля марки Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, який належав його матері, однак мати ОСОБА_1 ніяких коштів на придбання автомобіля не давала, автомобіль було придбано виключно за кошти сім`ї, які за 8,5 років спільного життя подружжя заробило разом.

Крім того, автомобіль Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску, був придбаний за 5000 доларів США, за кошти які позичив її батько у розмірі 4700 доларів США, дана обставина підтверджується договором позики від 01.09.2019 року.

Батьки ОСОБА_7 надали їй свої особисті кошти для купівлі та реєстрації нею особисто автомобіля з подальшим переоформленням на батька або інших членів його сім`ї. Умови договору позики від 01.09.2019 року були виконані, що підтверджується розпискою батька ОСОБА_7 від -2.11.2019 року.

За час сімейного життя подружжя дійсно купувались предмети домашнього вжитку - дрібні побутові речі, проте вся техніка та меблі, наявні в квартирі, в якій проживало подружжя, були куплені виключно за кошти бабусі ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_1 був проти вкладати будь які кошти у поліпшення житлово побутових умов, тому що квартира не належала їм на праві спільної сумісної власності.

Безпідставними є також вимоги ОСОБА_1 , щодо зобов`язання повернути йому особисті речі (обручку, перстень, золотий ланцюжок), адже коли він переїздив усі свої речі, в тому числі і перераховані, забрав.

Просила суд,

Визнати за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частину сумісно набутого майна автомобіля Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач - відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , кожен окремо, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнали, заперечували, щодо їх задоволення.

Відповідачка-позивачка ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримала.

Представник відповідачки позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримала. Також просить суд визнати за ОСОБА_1 пральну машину "Самсунг", вартістю 14000 грн., а за ОСОБА_8 - мікрохвильову піч, вартістю 500 грн., стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 6750 грн. в рахунок відшкодування вартості відхилення від ідеальної частки. Це ті речі, які ними визнаються як спільне майно подружжя та не заперечується їх вартість.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , брат ОСОБА_4 суду показав, що певний період часу проживав у квартирі своєї бабусі за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дружиною, сім`єю сестри, а також з бабусею та дідусем, фактично проживало 3 сім`ї. За час спільного проживання у квартирі робився ремонт: клеїлись шпалери, робилось опалення, спільними зусиллями. На проведення отоплення в квартиру кошти дала бабуся. Також, в квартиру купувалась техніка: телевізор, мікрохвильова піч, холодильник. Телевізор купив сам особисто, на іншу техніку усі скидались. Зазначив, що на проведення отоплення, кошти давала бабуся, на бойлер, батереї, конкретних сум не пам`ятає, за роботу з працівниками теж розраховувалась бабуся.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , бабуся ОСОБА_4 суду показала, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є вона, в квартирі проживала її онука разом з чоловіком. Крім того, проживав онук з дружиною, а також її покійний чоловік. Ремонту, як такого сторони не робили, лише батько ОСОБА_1 зробив потолок на кухні. Зазначила, що разом з чоловіком у літній період проживали на дачі, усі кошти з пенсії збирали. У вище вказаній квартирі були замінені старі вікна, половину оплатила вона, половину сім`я ОСОБА_11 , також були замінені двері, на які вона давала кошти. На кухонні меблі та стіл вона теж давала свої кошти у розмір 2000 грн. Зазначила, що ламінат вона не купувала, однак усі витрати на опалення квартири понесла вона, купила котел, труби.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 батько ОСОБА_4 суду показав, що його дочка з 2009 року, 10 років, проживала разом ОСОБА_1 у квартирі його матері ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Вказав, що у квартирі, взагалі, не робилось ніякого ремонту. Відомо, що сторонами був придбаний автомобіль Nissan, автомобіль Skoda Fabia він придбав особисто для себе у м. Києві, однак не міг його на себе оформити, через відсутність реєстрації. На автомобіль Skoda Fabia ніхто ніяких грошей не давав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 матір ОСОБА_1 , суду показала, що її син проживав разом з ОСОБА_4 у шлюбі більше 10 років, проживали у квартирі її бабусі, за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначила, що кожного місяця давала сім`ї свого сина 1000 грн., на свята завжди давала більше. До шлюбу син користувався її особистим автомобілем Chery, який пізніше було продано і за подаровані з продажу цієї машини кошти, а саме 4000 доларів США і за добавлені кошти сім`ї cторін було придбано автомобіль Fiat з 7500 доларів США, після продажу автомобіля Fiat за 6500 доларів США було придбано автомобіль Nissan за 5900 доларів США. Крім того дружина сина наполягала, щоб син купив автомобіль для таксовки ввечері, після основної роботи. Було придбано автомобіль Skoda, на які вона з чоловіком дала 2000 доларів США. Зазначила, що син 16 років працював в колонії і за свої кошти зробив дорогий ремонт на кухні, були придбанні кухонні меблі, стіл. Ремонт син робив разом з батьком, працівників наймав для ремонту, стін, підлоги. Вказала, що бабуся ОСОБА_4 постійно жила на дачі.

Свідок ОСОБА_13 , батько ОСОБА_1 , суду показав, що його син проживав у квартирі бабусі його дружини, він допомагав робити ремонт у вказаній квартирі. Бабуся ОСОБА_4 для опалення купила лише котла, всю решту: труби, батареї, матеріали купував він разом з сином. Крім того син замінив старі вікна на пластикові, найняв майстра на кухню для кахлю та підлоги. Ремонт повністю був зроблений на кухні у дитячій та спальні.

Вислухавши думку учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 слід задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що 15.02.2009 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_14 (а.с.6).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було розірвано (а.с.104).

На даний час відповідно до свідоцтва про шлюб від 22.08.2020року ОСОБА_14 взяла шлюб з ОСОБА_15 та її прізвище по шлюбу- ОСОБА_16 ( а.с.105).

Відповідно до листа територіального сервісного центру № 0546 від 13.11.2019 року у період з 2005 року по 2019 рік за ОСОБА_1 були зареєстровані транспортні засоби: Fiat Fiorino д.н.з. НОМЕР_2 , 2011 року випуску, дата реєстрації з 11.02.2015 року по 16.11.2017 року; Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, дата реєстрації 24.11.2017 року по теперішній час.

За ОСОБА_7 був зареєстрований транспортний засіб марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску, у період з 28.09.2019 року по 02.11.2019 року (а.с.7).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи № 2712/20-21 від 17.06.2020 року, ринкова вартість автомобіля Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску складає 100627, 50 грн. в тому числі з ПДВ (а.с.75-89).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 30.03.2000 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10 , ОСОБА_17 (а.с.147).

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

У ч. 1, 3 та 4 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором бо законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України закріплено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України.

Частиною 1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 725/1776/18 (провадження № 61-7911св19).

Сутність поділу майна подружжя полягає в тому, що за кожним з подружжя визнається право особистої власності на конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя.

Зі змісту п. 23, 24 та 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ст.ст. 63 ч. 1, 65 ч. 1 СК України.

Враховуючи вище викладене, автомобіль Nissan Note д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску є спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та належить кожному по Ѕ частки.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 30.01.2019р. по справі №444/848/16-ц у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Та у випадку доведенності належного майна до спільного майна подружжя, останній має право на відшкодування їй 1/2 частки його вартості.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року № 6-486цс16.

В свою чергу, автомобіль Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску на даний час належить на праві власності ОСОБА_12 , процесуальний статус якого по справі не визначений, до справи дана особа не залучалась, позовні вимоги до останнього не пред`являлись.

ОСОБА_1 не було доведено що автомобіль Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_4 , 2001 року випуску є спільним майном подружжя та спростовується належними та допустимими доказами по справі- розпискою ОСОБА_18 ( а.с.46), розпискою від 02.11.2019р. , укладеною між ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ( а.с.47) показами свідка ОСОБА_12 .

Щодо вимоги про зобов`язання повернути золоті прикраси, слід зазначити, що такий спосіб захисту, як зобов`язання фізичної особи у вчинені певної дії не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, якими визначені способи захисту цивільних прав на майно фізичних осіб. Тобто, вимога про зобов`язання повернути ОСОБА_1 , його особисті речі, а саме: золоту обручку, печатку та ланцюжок не передбачена нормами ЦК України, крім того, не доведено належними та допустимими доказами наявність вказаних речей, а саме документами про придбання вказаних предметів, не зазначено характеристику родових ознак: колір, проби, розмір, довжина, наявність або відсутність гравіровки, предметів оздоблення: каміння, вставки, або їх відсутність, не вказана вартість зазначених предметів.

У позовних вимогах ОСОБА_1 також просить, поділити вартість ремонту у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. 179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до вимог діючого законодавства вартість ремонтних робіт та роботи зі встановлення індивідуального опалення, здійснених у квартирі АДРЕСА_1 неможливо віднести до об`єктів спільної сумісної власності, та як вони не є предметами матеріального світу, відносно яких виникають права та обов`язки подружжя. Данні роботи можуть бути розцінені, як витрати, які понесла сторона для поліпшення стану майна, за наявності доказів, що це підтверджують.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 не являється власником вище вказаної квартири, тому вимога ОСОБА_1 , щодо захисту його прав відносно поліпшення стану майна, а саме здійснення ремонтних робіт та встановлення індивідуального опалення у квартирі заявлена до неналежного відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Щодо вимоги про поділ вартості: котла, батарей, міжкімнатних дверей, пластикових вікон, вартості роботи майста по ремонту стін, стелі на кухні, в коридорі та спальні, кухні, роботи майста по монтажу котла, вартості роботи майста по установці радіаторів (батарей), то суд вважає, що дані речі не є майном в розумінні ст.190 ЦК України, а є складовою частиною речі, зокрема квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Що стосується поділу телевізора «Соні», ноутбука «Асус», телевізора іноземного виробництва, кухонних меблів, кухонного столу, кутового кухонного дивану, вмонтованої газової плити, духовки до плити, холодильника «Самсунг», то позивачем відповідачем ОСОБА_1 не ставиться питання про визнання даних речей спільно нажитим майном, дані речі не ідентифіковані останнім, не надано належних та допустимих доказів їх придбання сторонами під час шлюбу за спільні кошти. Суд же розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Що стосується машинки для прання «Самсунг», вартістю 14000 грн., мікрохвильової печі вартістю 500 грн. Наявність даних речей не спростовується відповідачкою позивачкою ОСОБА_4 та підлягає поділу до запропонованого сторонами варіанту.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 316, 355, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68-71, 72 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов первинний ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовільнити частково.

Позов зустрічний ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовільнити повністю.

Поділити спільно нажите майно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділивши на праві власності:

ОСОБА_1 Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, д.н.з. НОМЕР_3 ,2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , пральну машину «Самсунг», вартістю 14000 грн.

ОСОБА_4 Ѕ частку автомобіля NISSAN NOTE, д.н.з. НОМЕР_3 ,2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , мікрохвильову піч, вартістю 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 6750 грн. в рахунок відшкодування вартості відхилення від ідеальної частки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1261,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 28075,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 пропорційно задоволеним позовним вимогам судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 7 232,80 грн.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Зняти арешт на автомобіль NISSAN NOTE, д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_1 та автомобіль марки Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_6 , 2001 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_7 , накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення буде виготовлено 02.04.2021 року.

Суддя: