Справа № 474/584/21
Провадження № 2/474/207/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.08.21року смт. Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

06.08.2021р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2, 4, 5, 8, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити:

- найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не

суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, позовна заява не містить зазначення:

- найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

- поштових індексів, коректних поштових адрес, з урахуванням зміни адміністративно-територіального устрою України, реєстраційних номерів облікових карток платників податків за їх наявності або номерів і серій паспортів для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачці), відомих офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти позивачки та відповідача, а також відомих номерів засобів зв`язку відповідача;

- зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги;

- попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окремо слід зазначити щодо змісту позовних вимог та мови якою складено позовну заяву.

Так позовна вимога викладена не коректно, оскільки містить скорочення, що, в свою чергу, не дає можливості в повній мірі визначити конкретний зміст позовних вимог.

В ч. 1 ст. 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Статтею 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

За ст. 14 Закону України Про засади державної мовної політики судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Однак рішенням Конституційного Суду України від № 2-р/2018 від 28.02.2018р. Закон України Про засади державної мовної політики від 03 липня 2012 року № 5029-VI, зі змінами, визнаний неконституційним, втратив чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення.

Таким чином Закон України Про засади державної мовної політики на момент складання цивільного позову, його подання та безпосередньо вирішення судом питання щодо відкриття провадження по справі, є нечинним. Отже чинне законодавство України не дозволяє подавати до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені недержавною мовою.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні у справі №10-рп/99 від 14.12.1999р., українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

З огляду на вищевказане, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Водночас, як вбачається з позовної заяви, остання одночасно складена як українською так і російською мовами, а саме: найменування сторін зазначено російською мовою, хоча інший текст - українською мовою.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, є законні підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

При цьому вважаю за необхідне роз`яснити, що п. 3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позивачам надано право до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі звернутися до суду із заявою про відкликання позовної заяви, в тому числі і в частині позовних вимог. Результатом звернення до суду із вказаною заявою є постановлення ухвали про повернення позовної заяви в цілому чи в частині позовних вимог. У вказаному випадку також застосовуються правила ч. 7 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261, 263 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати позивачці для усунення недоліків строк 3 (три) дні, який рахується з моменту отримання позивачкою ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачці виконати вимоги ухвали суду щодо:

- складення позовної заяви державною (українською) мовою;

- зазначення найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

- зазначення поштових індексів, коректних поштових адрес, з урахуванням зміни адміністративно-територіального устрою України, реєстраційних номерів облікових карток платників податків за їх наявності або номерів і серій паспортів для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачці), відомих офіційних електронних адрес та адрес електронної пошти позивачки та відповідача, а також відомих номерів засобів зв`язку відповідача;

- зазначення коректного змісту позовних вимог без скорочень;

- зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги;

- зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивачка

понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- зазначення підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачці.

Копію ухвали направити позивачці - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол