Справа № 263/8670/21
Провадження № 2/263/2136/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Налісної Ю.О.,

за участю:

представника позивача - адвоката Наливай О.С.,

представника відповідача - Зінов`єва І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області 09 липня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, в якій позивач просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру від 14 листопада 1972 року № 1617. ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, та ОСОБА_2 з 2001 року перебували у незареєстрованому шлюбі, мешкали однією сім`єю та вели спільне господарство у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Також з ними проживала мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , похованням якої займалася позивач.

Після смерті матері ОСОБА_2 проживав один, а позивач залишилася одна з дітьми та вони вирішили мешкати разом у квартирі вітчима за адресою: АДРЕСА_1 . У грудні 2013 року позивач з дітьми з дозволу ОСОБА_2 переїхала до вказаної квартири та почала нею відкрито користуватися.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , похованням якого займалася позивач, яка також отримала свідоцтво про смерть останнього.

Той факт, що позивач з дозволу ОСОБА_2 вселилася та почала проживати та користуватись квартирою, а також продовжує користуватися такою після його смерті, сплачує комунальні послуги, тому позивач вважає, що вона прийняла в управління квартиру АДРЕСА_1 .

Посилаючись на указані обставини, положення ст. 47 Конституції України, ст. ст. 64, 65 ЖК України, ст. 16 ЦК України, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності за участю її представника - адвоката Наливай О.С., в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача - адвокат Наливай О.С. - у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача Маріупольської міської ради - Зінов`єв І.Г. - у судовому засіданні просив вирішити позовні вимоги на розсуд суду.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом РАЦС м. Жданова.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області складений актовий запис № 719.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області складений актовий запис № 2056.

Зі свідоцтва про поховання, вданого КП «Комбінат комунальних підприємств», вбачається, що ОСОБА_4 похована 12 листопада 2013 року на Старокримському кладовищі.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також до позовної заяви додані квитанції на підтвердження витрат на поховання ОСОБА_2 , з яких вбачається, що грошові кошти за такими сплачені ОСОБА_1 .

Згідно з актом про сумісне проживання, складеним ОСББ «Троїцька 65» 01 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 з початку 2014 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки-характеристики, виданої ОСББ «Троїцька 65» 15 жовтня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_3 , проживає сім`я у складі 2 осіб: матір - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_8 . Також у складі сім`ї проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , похованням якого займалася ОСОБА_1 .

З довідки, виданої КЗ «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 52 Маріупольської міської ради Донецької області», вбачається, що ОСОБА_8 зараховано у 1-й клас указаного учбового закладу з 03 вересня 2018 року. До школи хлопчика спочатку проводила мати - ОСОБА_1 , а потім ОСОБА_2 , який за поясненнями матері є родичем. Це тривало до 25 жовтня 2018 року, а потім ОСОБА_8 самостійно ходив додому.

Відповідно до квитанції від 30 липня 2021 року ОСОБА_1 сплатила за послуги газопостачання за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2021 року, надані за адресою: АДРЕСА_1 .

З фототаблиці та пояснювальних написів до такої вбачається, що на світлинах зображені ОСОБА_2 з ОСОБА_8 , який є молодшим сином позивача, із зазначенням дати - 01 вересня 2018 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знаходиться у дружніх відносинах з позивачем та зазначила, що ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , разом ходили на базар, а також ОСОБА_2 піклувався відносно молодшого сина ОСОБА_1 - ОСОБА_8 , називав його онуком.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що є сусідом ОСОБА_2 , який представляв ОСОБА_1 як свою доньку. Також він бачив ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_8 декілька разів. ОСОБА_2 раніше проживав із матір`ю ОСОБА_1 - ОСОБА_12 .

Оцінка доказів.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 - 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення.

У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів.

Щодо правових підстав для вирішення заявленого спору по суті.

Згідно вимог статті 47 Конституції України, передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як вбачається із позовної заяви та доданих документів, позивач з кінця 2013 року постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за згодою наймача указаної квартири - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Маріуполя. Дана обставина не оспорюється сторонами.

Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, у тому числі користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд, з`ясувавши наведені обставини у справі та дослідивши всі надані сторонами докази, виходить із того, що оскільки ОСОБА_1 у 2013 році вселилася у спірну квартиру на законних підставах - з дозволу наймача ОСОБА_2 , з яким мала спільний побут, та проживає у ній до цих пір, сплачує комунальні послуги, тому наявні правові підстави для задоволення позову про визнання за позивачем права користування спірною квартирою.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Разом із тим, представник позивача у своїй заяві просила не стягувати з відповідача сплачений судовий збір, тому суд не стягує такий із відповідача.

Керуючись ст. 64, 65 ЖК Української РСР, ст. 16 ЦК України, ст. ст. 5. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення суду виготовлений 09 серпня 2021 року.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Маріупольська міська рада, , адреса: пр. Миру, 107, м. Маріуполь, Донецька область.

Суддя О.М. Музика