ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6531/21 Справа № 203/1673/21 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2021 року про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна про зміну черговості одержання права на спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 квітня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, в якому просила суд змінити черговість одерження права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новочеркаськ Ростовської області, Російська Федерація, РНОКПП НОМЕР_1 , надавши ОСОБА_2 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкоємцями першої черги.

Разом з позовом позивач подала суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 16 січня 2021 року була повернута заявнику, оскільки не відповідала вимогам ст. 151 ЦПК України.

07 травня 2021 року позивач повторно подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд заборонити приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Фартушній Тетяні Миколаївні видавати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 02/2021).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачкою подано позов до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування. Позивачка є спадкоємцем п`ятої черги за законом, проте, на спадщину також претендують інші особи, які є спадкоємцями першої черги, а саме: дочка померлого - ОСОБА_1 . Оскільки в разі видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 тільки на ім`я ОСОБА_1 без врахування спадкоємця ОСОБА_2 , можливе рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміни черговості у спадкуванні - не зможе бути виконане. Крім того, у спадкову масу входить квартира АДРЕСА_1 , яка на час розгляду справи в суді може бути продана, тому як на сьогодні в мережі Інтернет, а саме на офіційній сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 - вже міститься відповідне оголошення про продаж спадкової квартири, що також унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо зміни черговості у спадкуванні. Тому зазначила, що заходи забезпечення позову, які позивачка просила вжити, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав, за захистом яких вона звернулася до суду.

На підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову позивачкою додано: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.04.2021 року; оголошення про продаж квартири; копію технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; копію заяви до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фартушної Т.М. про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 ; копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Фартушній Тетяні Миколаївні (АДРЕСА_2, номер засобів зв`язку НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) видавати на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 02/2021).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

У відзиві позивачка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Вивчивши виділені матеріали за заявою про забезпечення позову, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4).

Крім того, пунктами 1-4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що є підстави для забезпечення позову шляхом заборони приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Фартушній Тетяні Миколаївні видавати на ім`я ОСОБА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 02/2021), це забезпечення є доцільним та співмірним з вимогами позову про зміну черговості одержання права на спадкування, а невжиття такого заходу може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та утруднити виконання рішення суду в майбутньому.

Предметом спору у даній справі є вимоги щодо визнання майнових прав, а невжиття співмірних заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та утруднити виконання ймовірного судового рішення у разі задоволення позову.

Посилання апеляційної скарги на неможливість забезпечення позову до відкриття провадження у справі є помилковими, оскільки у справі, яка переглядається, заходи забезпечення позову вжиті після пред`явлення позову, що узгоджується із частиною другою статті 149 ЦПК України.

Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 09.11.2020 у справі №550/936/19.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачкою подано позов до ОСОБА_1 , третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування. Позивачка є спадкоємцем п`ятої черги за законом, проте, на спадщину також претендують інші особи, які є спадкоємцями першої черги, а саме: дочка померлого - ОСОБА_1 .

Оскільки, в разі видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 тільки на ім`я ОСОБА_1 без врахування спадкоємця ОСОБА_2 , можливе рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміни черговості у спадкуванні - не зможе бути виконане.

Крім того, на теперішній час відомо лише те, що у спадкову масу входить квартира АДРЕСА_1 , яка на час розгляду справи в суді може бути відчужена, оскільки на сьогодні в мережі Інтернет, а саме на офіційній сторінці сайту ІНФОРМАЦІЯ_4 - вже міститься відповідне оголошення про продаж спадкової квартири, що також унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо зміни черговості у спадкуванні.

Заходи забезпечення позову, які позивачка просила вжити, є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав, за захистом яких позивач звернулась до суду.

На підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову позивачкою додано: Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.04.2021 року; оголошення про продаж квартири; копію технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; копію заяви до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Фартушної Т.М. про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 ; копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Позивачка вказала, що має побоювання, що відповідач може розпорядитися даною квартирою, що знаходитися в неї на праві власності та відчужувати його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що між сторонами дійсно виник спір, а отже у разі задоволення позову дійсно можуть виникнути труднощі з виконанням рішення.

Доводи апелянта даний факт не спростовують.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач наразі є власником спірної квартири та її права як власника порушуються, не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, оскільки заходи забезпечення позову є тимчасовими.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що обраний судом спосіб забезпечення позову не порушує прав відповідачки користуватися вказаною квартирою, а тому не завдає їй збитків.

З огляду на викладене підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з наведених у апеляційній скарзі доводів не вбачається.

Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2021 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко