П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 22-8419 Головуючий у 1-й інстанції: Клочко І. В.

Унікальний № 754/14038/19 Доповідач- Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Борисової О. В.

Невідомої Т. О.

за участю секретаря Осінчук Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова Андрія Валерійовича, треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про відновлення становища, яке існувало до порушення приватним виконавцем прав дитини та власника квартири, реалізованої на електронних торгах,-

у с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 пред`явив в суд позов до ПАТ «ІНГ Банк Україна», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А. В., треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві, про відновлення становища, яке існувало до порушення приватним виконавцем прав дитини та власника квартири, реалізованої на електронних торгах, в якому просив відновити становище, яке існувало до порушення прав ОСОБА_3 та його сина ОСОБА_2 , шляхом визнання незаконним факту проведення електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , скасувати реєстраційний запис про право власності та покласти на відповідачів судові витрати (т. 1, а. с. 1-12).

Позовні вимоги були обґрунтовані таким. 14 лютого 2019 року приватний виконавець Іванов А. В. в ході здійснення виконавчого провадження 56903787 направив до ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна позивача - квартири АДРЕСА_1 .

Перший етап електронних торгів з примусової реалізації квартири відбувся 22 березня 2019 року, другий етап електронних торгів з примусової реалізації квартири відбувся 03 травня 2019 року, однак під час торгів квартира не була реалізована, а 14 червня 2019 року відбувся третій етап електронних торгів з примусової реалізації квартири, під час якого квартира також не була реалізована.

Згодом АТ «ІНГ Банк Україна», як стягувач у виконавчому провадженні, виявив бажання залишити квартиру за собою в рахунок погашення частин боргу.

09 липня 2019 року приватний виконавець Іванов А. В. склав акт № 56903787/19 про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого банк зареєстрував за собою право власності на квартиру.

Позивач вважає, що електронні торги з реалізації майна були проведені незаконно, посилаючись на те, що квартира до її примусової реалізації належала позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування та позивач разом зі своєю родиною постійно в ній проживає. Неповнолітній син позивача ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1 зареєстровані в цій квартирі.

Приватний виконавець при здійсненні примусової реалізації арештованої квартири, в якій зареєстроване місце проживання дитини, був зобов`язаний попередньо отримати відповідний дозвіл від органів опіки, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

Однак приватний виконавець звернув стягнення на квартиру позивача та передав її на примусову реалізацію без спроби отримання зазначеного дозволу з органів опіки, враховуючи копію відповіді Служби з питань дітей та сім`ї Деснянського районної в м. Києві державної адміністрації.

Спірна квартира підпадає під дію мораторію та на неї не може бути звернено стягнення, оскільки п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позивальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, за умови, що у позивальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Порядком реалізації арештованого майна передбачений вичерпний перелік даних, необхідних для легітимної заявки на реалізацію арештованого майна, в якому зазначена копія дозволу органів опіки та піклування або рішення суду, однак приватним виконавцем не надано до ДП «Сетам» відповідного дозволу від органів опіки.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ПАТ «ІНГ Банк Україна», Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Іванова А. В., треті особи: Державне підприємство «СЕТАМ», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві про відновлення становища, яке існувало до порушення приватним виконавцем прав дитини та власника квартири, реалізованої на електронних торгах відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалии нове рішення про задоволення позовних вимог (т. 3, а. с. 163-172).

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ІНГ Банк Україна», адвокат Чередніченко М. М., вказує, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року. На момент передачі квартири за адресою АДРЕСА_2 на реалізацію в матеріалах виконавчого провадження № 56903787 у приватного виконавця були наявні відомості про те, що жодна малолітня дитина права власності або права користування на зазначений об`єкт нерухомого майна не має. Спірна квартира не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки 18 вересня 2018 року та 28 вересня 2018 року приватний виконавець здійснював вихід за адресою: квартира АДРЕСА_1 та за участю понятих були складені акти, відповідно до яких на виклик по домофону до спірної квартири відповів чоловік, який відмовся назватись, та повідомив, що позивач у даній квартирі не проживає, двері не відчинив. Про те, що позивач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 зазначили і сусіди квартири АДРЕСА_3 (проживає у будинку з 2003 року) (т.3, а.с.199-224).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванов А. В. та представники Державного підприємства «СЕТАМ» і Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в м. Києві не з`явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлені належним чином (т. 4, а. с. 10-12; 18-22).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність указаних осіб, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., пояснення учасників справи: представника ОСОБА_1 , адвоката Спасібухової О. Л., яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити; представника Публічного акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна», адвоката Чередніченка М. М., який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії договору дарування від 12 січня 2007 року, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.18,19).

12 вересня 2008 року між АБ «ІНГ Банк Україна» та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір (а.с.22-25 том 1)

Відповідно до п.1 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року, укладеного між АБ «ІНГ Банк Україна» та ОСОБА_3 , іпотека за цим договором забезпечує вимогу іпотекодержателя (АБ «ІНГ Банк Україна»), що виплаває з договору іпотечного кредиту від 07 липня 2008 року зі змінами і доповненнями, які можуть бути внесені в майбутньому до нього, укладеного між іпотеко держателем та іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний іпотекодержателю до 29 червня 2023 року повернути кредит в розмірі 200 000 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом, а також неустойку у розмірі й у випадках, передбачених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору надана сума за кредитом повертається в доларах США щомісячними платежами, що сплачуються у відповідну дату платежу, згідно з графіком платежів (Додаток 1 до Кредитного договору). Іпотекодавець сплачує іпотекодержателю відсотки за ставкою 5,0% річних. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням у повному обсязі, включаючи сплату відсотків, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовам Кредитного договору, а також всі інші вимоги, передбачені чинним законодавством.

Пунктом 2 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року, іпотекодавець засвідчує, що за адресою майна проживає та є прописаним /зареєстрованим батько іпотекодержателя - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких інших осіб (в тому числі малолітніх, неповнолітніх), які б проживали та були б прописані/зареєстровані за адресою майна, мали б право на особистий сервітут, встановлений ст. 405 ЦК України, немає. На підставах, передбачених законами України, він має право відчужувати майно. На підставах, передбачених законодавчими актами України, на майно може бути звернене стягнення.

Пунктом 6.4 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний, без письмової згоди іпотекодержателя не розпоряджатись майном у будь-який спосіб; не передавати майно в оренду та/або наступну іпотеку; не обтяжувати майно (зокрема не передавати в спільну діяльність, лізинг, оренду, найм, користування тощо); не проводити реконструкцію та передавання майна, не переводити його в нежитловий фонд або не вчиняти будь-які інші дії, наслідки яких є змінами правового статусу майна; не реєструвати право проживання та/або місцезнаходження в житловому приміщенні, що є предметом іпотеки за цим договором фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 11 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року, визначено, що на майно може бути звернено стягнення іпотекодержателем у будь-який спосіб, передбачений законодавством за виключним вибором іпотекодержателя.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року у цивільній справі № 755/2115/13-ц з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «ІНГ Банк Україна» заборгованість за договором іпотечного кредиту від 07 липня 2008 року в сумі 165 138,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 лютого 2013 року складає 1 319 950 грн 27 коп., пеню в розмірі 8 186 грн 86 коп. та судовий збір в розмірі 3 441 грн. Вказане рішення набуло законної сили 24 червня 2014 року, відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року (т. 1 а.с.26-29, 143-151).

01 серпня 2018 року представник ПАТ «ІНГ Банк Україна» подав приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Іванову А. В. заяву про примусове виконання рішення суду разом з виконавчим листом № 755/2115/13-ц, виданим 20 березня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ІНГ Банк Україна» заборгованість за договором іпотечного кредиту від 07 липня 2008 року в сумі 165 138,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 лютого 2013 року складає 1 319 950 грн 27 коп., пеню в розмірі 8 186 грн 86 коп. та судовий збір в розмірі 3 441 грн та платіжним дорученням про сплату авансового внеску від 26 липня 2018 року (т. 2 а.с.100-104).

01 серпня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56903787 (а.с.107-108 том 2).

01 серпня 2018 року приватний виконавець Іванов А. В. своєю постановою наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 464 735 грн 94 коп. Рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень винесено 01 серпня 2018 року (т. 2 а.с.110-116).

Крім того, 01 серпня 2018 року приватним виконавцем Івановим А. В. здійснено перевірку нерухомого та рухомого майна боржника (т. 2 а.с.117-140).

При вказаній перевірці встановлено, що 11 червня 2015 року ОСОБА_3 була відчужена квартира АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 20 листопада 2012 року ОСОБА_3 була відчужена квартира АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_5 .

Згідно наданих відомостей Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією від 10 серпня 2018 року встановлено, що станом на 10 серпня 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 та квартирі АДРЕСА_5 ніхто не зареєстрований (т. 2 а.с.147).

Відповідно до листа Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 15 серпня 2018 року, зазначено, що в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані чотири особи: з 30 квітня 1992 року ОСОБА_3 , з 25 вересня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25 вересня 2015 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та з 25 вересня 2015 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с.150).

Згідно листа Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 03 квітня 2019 року станом на 28 березня 2019 року ОСОБА_3 не звертався до органу реєстрації місця проживання Дніпровської РДА, письмово не повідомляв про своє місце перебування (т. 2 а.с.153).

З державного реєстру виконавцем встановлено, що ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці, іпотекодержатель - ПАТ «ІНГ Банк Україна». Згідно листа КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» дана квартира належить боржнику на праві власності на підставі договору дарування від 12 січня 2007 року (т. 2 а.с.129-130).

Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 березня 2019 року, протягом 2018-2019 років до Служби у справах у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернень приватного виконавця Іванова А. В., інших фізичних або юридичних осіб щодо можливості реалізації квартири АДРЕСА_1 не надходило. Дозвіл органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , право користування якою має малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не надавався (т. 1 а.с.30).

Відповідно до листа Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 11 червня 2019 року, начальник вказаної служби ОСОБА_6 просить зупинити електронні торги та провести виконавчі дії без порушення охоронюваних законом житлових прав малолітнього ОСОБА_2 (т. 1 а.с.31-32).

Згідно акту від 27 березня 2019 року затвердженого начальником ЖЕД-310, комісія у складі майстра технічної дільниці № 3 ЖЕД-310 Мажори В. І., майстра технічної дільниці № 2 ЖЕД-310 ОСОБА_7 мешканців будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_8 , квартири 123 ОСОБА_9 , згідно поданої заяви від 27 березня 2019 року ОСОБА_3 , який проживає - АДРЕСА_2 , склали акт про те, що ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації. Про що свідчать сусіди (т. 1 а.с.33). При цьому, суд звертав увагу, що вказаним актом не встановлено проживання інших осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 скористався своїм правом, відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» щодо оскарження дій приватного виконавця Іванова В. А. по виконавчому провадженню № 56903787.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, встановлено, що права неповнолітньої дитини, яку боржник зареєстрував в квартирі, що є предметом іпотеки, без згоди іпотекодержателя, в період виконання виконавцем виконавчих дій, не порушуються в результаті реалізації предмету іпотеки, оскільки дитина в даній квартирі не проживає, матір дитини має у власності житло.

Крім того, вказаними судовими рішеннями встановлено, що квартира АДРЕСА_1 не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_3 відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 , нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (т.3, а.с. 87-92).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною(сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Отже правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (ст.ст. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, яке було чинним на момент проведення спірних прилюдних торгів.

Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Отже процедура звернення стягнення на майно боржника врегульована Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав малолітньої дитини унаслідок передання квартири у власність банку без отримання дозволу органу опіки та піклування, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що 12 вересня 2008 року між АБ «ІНГ Банк Україна» та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір (т. 1, а.с.22-25).

Пунктом 2 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4 Іпотечного договору від 12 вересня 2008 року, іпотекодавець засвідчує, що за адресою майна проживає та є прописаним /зареєстрованим батько іпотекодержателя - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будь-яких інших осіб (в тому числі малолітніх, неповнолітніх), які б проживали та були б прописані/зареєстровані за адресою майна, мали б право на особистий сервітут, встановлений ст. 405 ЦК України, немає. На підставах, передбачених законами України, він має право відчужувати майно. На підставах, передбачених законодавчими актами України, на майно може бути звернене стягнення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року у цивільній справі № 755/2115/13-ц, з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «ІНГ Банк Україна» заборгованість за договором іпотечного кредиту від 07 липня 2008 року в сумі 165 138,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 лютого 2013 року складає 1 319 950 грн 27 коп., пеню в розмірі 8 186 грн 86 коп. та судовий збір в розмірі 3 441 грн.

01 серпня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56903787 щодо виконання вищевказаного рішення (т. 2 а.с.107-108).

01 серпня 2018 року приватний виконавець Іванов А. В. своєю постановою наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 1 464 735 грн 94 коп. Рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень винесено 01 серпня 2018 року (т. 2 а.с.110-116).

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14 березня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 27 вересня 2018 року по теперішній час (т. 3, а.с.180).

Отже під час вчинення виконавчих дій приватним виконавцем за адресою: АДРЕСА_2 ніхто, у тому числі неповнолітній, не був зареєстрований у квартирі. Зазначене підтверджується листом Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 121104/30-7352 від 10 серпня 2018 року.

Відтак ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що квартира обтяжена іпотекою на неї може бути звернуто стягнення, після ухвалення рішення про стягнення із нього заборгованості за іпотечним кредитом та відкриття виконавчого провадження на виконання такого рішення, діючи недобросовісно, всупереч умовам іпотечного договору, без дозволу іпотекодержателя визначив в ній місце проживання своєї малолітньої дитини. Отже мало місце свідоме порушення права умов іпотечного договору з метою унеможливлення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, встановлено, що права неповнолітньої дитини, яку боржник без згоди іпотекодержателя зареєстрував в квартирі, що є предметом іпотеки, в період виконання виконавцем виконавчих дій, не порушуються в результаті реалізації предмету іпотеки, оскільки дитина в даній квартирі не проживає, матір дитини має у власності житло.

Зазначені обставини не спростовані скаржником під час апеляційного перегляду справи.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга немістить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «ІНГ Банк Україна», адвокат Чередніченко М. М., просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ІНГ Банк Україна» витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, у розмірі 21 600 грн.

Згідно із ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У даній справі відзив на апеляційну скаргу містить детальний опис обсягу наданих адвокатом послуг (т.3, а. с. 213), на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу суду надано рахунок та платіжне доручення на суму 21 600 грн. (т.3, а.с.225-229).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та її представник, адвокат Спасібухова О. Л. не заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, при залишенні апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ІНГ Банк Україна» 21 600 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 лютого 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ) на користь Акціонерного товариства «ІНГ Банк Україна» (Код , адреса: м. Київ, вул. Спаська, 30-А) 21 600 (двадцять одну тисячу шістсот) грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України та/або у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 05 серпня 2021 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді О. В. Борисова

Т. О. Невідома