Справа № 466/2708/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Окілка В. М.

з участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, у якій просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - відсутній, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 30 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на неї в межах нею понесених.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що 07.08.2015 між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, у якому народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського райронного суду м. Львова шлюб розірвано, відновлено дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 ". На даний час вона перебуває у новому шлюбі та змінала прізвище на " ОСОБА_1 ".

Як зазначила позивач, дитина зареєстрована та проживає разом з нею та вона забезпечує дитину всім необхідним: харчуванням, одягом, навчанням.

Батько дитини, відповідач ОСОБА_2 з липня 2018 року проживає окремо, має іншу сім`ю, повністю самоусунувся від виховання дитини, з травня 2019 року взагалі не спілкується, коштів на утримання не надає, не цікавиться розвитком та навчанням. Більше того, відповідач відкрито відмовляється від дитини та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

У зв`язку з викладеним, просить суд позов задовольнити в повному обсязі, позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовноїт заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтування заперечень відповідача.

19 квітня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 01 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2021 року зобов`язано орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради надати висновок щодо доцільності позбавлнення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р. З. у судове засідання не з`явився. про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі.

У судовому засіданні поясненнями позивача, перевіркою її доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів у справі встановлено наступне.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Положеннями ст. 165 цього ж Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.08.2018 виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради м. Львова Львівської області.

У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , про що Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області зроблено відповідний актовий запис за № 694, копії якого долучена до матеріалів справи (а. с. 5).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, відновлено позивачу дошлюбне прізвище " ОСОБА_1 " (а. с. 6).

Позивач ОСОБА_1 19.07.2019 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис за № 2000 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 7).

Згідно довідки № 162 від 17.02.2020, виданої виконавчим комітетом смт. Брюховичі м. Львова, позивач ОСОБА_1 , 1994 р.н. зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою проживає її донька ОСОБА_3 , 2017 року народження (а. с. 8).

Дитина перебуває на утриманні матері позивача ОСОБА_1 . Сторони у справі проживають окремо, від виконання своїх батьківських обов`язків відповідач ОСОБА_2 самоусунувся, не підтримує жодних контактів з донькою, не бере жодної участі у його вихованні, не цікавиться її життям, матеріально не допомагає.

Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 260001-вих-43408 від 25.05.2021, Шевченківська районна адміністрація вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 40).

Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Нормою ч. 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Судом встановлено, що самоусунення відповідача ОСОБА_2 з травня 2019 року від виконання ним батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки, свідчить про його байдуже ставлення до дитини, можливе позбавлення його батьківських прав щодо неї, що стверджується у письмовому відзиві на позовну заяву, поданому відповідачем на адресу суду (а. с. 16-17).

Відтак, суд приходить висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та те, що у відповідача на утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу, суд вважає можливим позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити повністю.

Згідно ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У позовних вимогах позивач просила судові витрати покласти на неї в межах нею понесених.

Згідно квитанції № 0.0..1 від 30.03.2021 позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав.

Відтак, відповідно до вимог п. 1 ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу щодо стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 182-184 СК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - відсутній, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 30 березня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - відсутній, в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, , місцезнаходження: 79058, м. Львів, вул. Липинського, 11.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09 серпня 2021 року.

Суддя П. Т. Едер