РІШЕННЯ

Іменем України

10.08.2021 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кобенді Ю.О.,

без участі сторін та представника позивача,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

15.12.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області з Вінницького міського суду Вінницької області надійши матеріали вищевказаної позовної заяви, яку позивачем умотивовано тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 підписано заяву № б/н від 23.07.2012.

Вказує, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.Заявою Відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі.

Вказує, що банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. Для користування кредитним рахунком відповідач отримала кредитну картку.

Зазначає, що у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1500,00 гривень.

Вказує, що банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Однак, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 09.09.2020 відповідач має заборгованість в сумі 36789, 76 гривень, яка складається з: 1489, 21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1489, 21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 535, 96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 34 764, 59 грн. - нарахована пеня.

Оскількидобровільно відповідач погашати заборгованість за вищевказаним кредитним договором відмовляється, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу.

28.05.2021, через канцелярію суду, від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, який нею умотивований тим, що дійсно 23.07.2012 між АТ КБ «ПриватБанк» та нею було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанк», згідно якої вона отримала кошти за платіжною карткою «Універсальна» у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказує, що протягом 4-х років вона користувалася карткою «Універсальна», 23.04.2016 о 16.40 год. (субота), їй зателефонували із номера телефону Приватбанку - НОМЕР_1 і повідомили про те, що з її банківської картки невідомі особи намагалися відкрити та провести перерахунок коштів. Зазначає, що представник банку сам назвав її ім`я та чотири останні цифри її банківської картки, а тому вона була впевнена, що це дійсно представник банку. Вказує, що орієнтовно через 10 хв. їй знову зателефонували з цього номеру та повідомили про те, що її банківська карта заблокована і її потрібно замінити, у зв`язку з тим, що її банківську картку хтось намагався відкрити та провести операцію, однак, вони її встигли заблокувати і кошти ніхто не перерахував. Зазначає, що під час несанкціонованого зняття коштів з її карткового рахунку СМС-повідомлення про їх зняття їй не надходило, картку вона нікому не передавала і пін-код нікому не розголошувала. Вказує, що 25.04.2016 (в понеділок) вона прийшла у Вінницьке відділення банку, для заміни банківської картки, при оформленні банківської картки вона помітила, що з її карткового рахунку була проведена незаконна операція - знято суму в розмірі 923, 90 грн., про що вона повідомила Приватбанк за номером телефону - НОМЕР_8, після чого її заяву зареєстрували за номером № НОМЕР_2 . Згідно банківської роздруківки кошти в сумі 923 грн. були спрямовані на інтернет-магазин. Зазначає, що 28.04.2016 вона отримала смс -повідомлення від банку, в якому їй було рекомендовано звернутися із відповідною заявою до поліції для проведення розслідування. Після чого 29.04.2016 вона звернулася із заявою про вчинення злочину, яку було зареєстровано у відділі поліції міста Вінниці та відкрито кримінальне провадження.

Вказує, що правоохоронні органи протягом всього часу проявляли свою бездіяльність в розслідуванні зазначеного злочину, крім цього, вона неодноразово зверталась з письмовими заявами до Голови Правління АТ КБ «ПриватБанк» про вчинення шахрайських дій, які вчинялись з телефонного номеру Банку та просила провесні перевірку незаконного користування її банківською карткою, однак ніякого висновку по факту викрадення її коштів з карткового рахунку від співробітників ПАТ КБ «ПриватБанку» вона так і не отримала.

Зазначає, що службові особи ПАТ КБ «ПриватБанк» ніяких зусиль щодо об`єктивної перевірки не докладали, крім формальних відписок, телефонних та письмових погроз щодо накладення арешту на моє майно, порушення відносно мене кримінальної справи та інше. Вказує, що 18.05.2021 вона звернулася у відділення банку для отримання довідки про заборгованість на дату звернення, згідно отриманої довідки заборгованість станом на 18.05.2021 за карткою «Універсальна» складає 2025, 17 гривень та за сплату судового збору 2102 гривень.

З того часу, як їй стало відомо про викрадення коштів з карткового рахунку, тобто з травня 2016, вона послугами банку не користується, заборгованість не погашала, оскільки її не визнає.

Тому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. 09.06.2021 на адресу суду від відповідача надійшла відповідь на відзив, в якій, з посиланням на ч.16 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» вказує, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Зазначає, що запити клієнта щодо переказу грошових коштів 23.04.2016 з відповідної картки, розглядалися спеціалістами ПАТ КБ «Приватбанк», відповіді на які надавалися відповідачу по справі. Вказує, що 23.04.2016 за картковим рахунком відповідача було здійснено переказ коштів, шляхом його створення в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват 24, ініціатором переказу є власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Зазначає, що вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта, при даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача, пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів, вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації відповідача. Тобто, для підтвердження операції відповідачем отримано та введено одноразовий ОТП - пароль, який і завершив транзакцію. Вказує, що кожна трансакція забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме проходження клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати клієнта, картковий рахунок та додаткове підтвердження операції, шляхом введення одноразового ОТП - паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі. Зазначає, що відповідно до вимог пункту 1.1.5.5. Договору, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картки, контрольну інформацію клієнта, відправленому в смс- повідомленні пін-коду, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват 24, паролі (ніку) MobileBankin або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. Вказує, що саме відповідач згідно з умовами договору та нормами діючого законодавства несе повну відповідальність за операції, проведені з картою, відповідач в свою чергу має право стягнути суму відшкодування з винних осіб, встановлених в кримінальному порядку.

Зазначає, що станом на 23.04.2016 відповідач мав заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

14.06.2021, через канцелярію суду, від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого відповідач вказує, що кредитна заборгованість між нею та банком виникла внаслідок списання коштів із її карткового рахунку через шахрайські дії третіх осіб. Зазначає, що вона вчасно звернулася до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій із її картковим рахунком та звернулася до банку із повідомленням про несанкціоноване списання грошей.

Вказує, що свою картку вона нікому не передавала і пін-код не розголошувала. Вважає, що позивач як у позовній заяві, так і у відповіді на відзив не довів її провини, а лише констатує її обов`язки, не пояснив, чому сума позовних вимог не відповідає боргу, який рахується за банком на даний час.

Зазначає, що банк в разі шахрайства з карткою клієнта (якщо клієнт невідкладно повідомив про платіжні операції, які він не виконував) після виявлення помилки, негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, такий порядок передбачено Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням.

Вказує, що відповідно до положень ст. 1073 ЦК, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок клієнта коштів, їх необґрунтованого списання банком, останній повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму, сплатити відсотки та відшкодувати заподіяні збитки, до того ж, згідно п. 37.2 ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в разі незаконного переказу з рахунку клієнта коштів, банк зобов`язаний переказати на рахунок клієнта відповідну суму грошей власним коштом.

Щодо отримання нею кредиту, зазначає, що підписана нею анкета - заява від 23.07.2012 свідчить про те, що вона отримала не кредит, а платіжну картку «Універсальна». В графі «Бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» відсутня будь -яка сума, а тому просить відмовити в задоволенні позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. 05.07.2021 від представника АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких він вказує, що із анкети-заяви від 23.07.2012 чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчив, що " Я згоден з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку". Вказує, що до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30,00 % на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо, тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку.

Зазначає, що відповідач підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Вказує, що із виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грішми, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»).

Вважає, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, окрім того відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти, шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Вказує, що запити Клієнта щодо переказу грошових коштів 23.04.2016 р. з картки НОМЕР_3 розглядалися провідними спеціалістами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", наслідком чого є надання численних відповідей. Дійсно, 23.04.2016 за картковим рахунком Відповідача був здійснений переказ коштів шляхом його створення в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Ініціатором переказу є Власник карткового рахунку, переказ ініційовано з використанням держателем електронного платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг, що не суперечить вимогам ст. 21 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Вхід в систему Приват 24 був здійснений під авторизацією Клієнта. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в Банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації Відповідача. Тобто, для підтвердження операції Відповідачем отримано та введено одноразовий ОТП - пароль, який і завершив транзакцію. Зазначає, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що Відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором, а тому вважає, що посилання Відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Просить суд задовільнити позовні вимоги у повному обсязі. 05.08.2021 в судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги не визнає у повному обсязі; до даної заяви долучила пояснення, зміст яких аналогічний відзиву та запереченню на відповідь на відзив.

Виходячи з наведеного, суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі. Вивчивши позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов частково обгрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 23.07.2012, що підтверджується копією анкети-заяви за підписом сторін даного договору (а.с.13). До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14) та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті www.privatbank.ua (а.с. 15-38). На підтвердження обставин користування ОСОБА_1 кредитними коштами позивач надав: виписку по рахунку відповідача (а.с. 48-51), довідку про те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 (а.с.11); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої та ОСОБА_1 , згідно якої старт карткового рахунку відбувся 12.08.2014, 12.08.2014 відбулося встановлення кредитного ліміту в розмірі 1200, 00 гривень; 12.08.2014 було зменшено кредитний ліміт до 300 гривень; 31.01.2017 - кредитний ліміт збільшено до 1500, 00 гривень; 20.08.2018- зменшено кредитний ліміт до 0, 00 гривень(а.с.12). Вищевказані довідки не містять вихідного номеру, дати, прізвища, ім`я та по батькові представника банку, який підписав дані довідки. Згідно з наданим станом на 09.09.2020 розрахунком заборгованості за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі : 1489, 21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 1489, 21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 535, 96 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 34 764, 59 грн. - нарахована пеня (а.с.6-10). Із виписки по картці/рахунку: НОМЕР_5 і додатковим рахунком договору за період з 01.04.2016-03.05.2016 убачається проведення наступних операцій: Списання відсотків за використання кредитного ліміту - 19, 71 грн.; переказ в свою «Скарбничку» 26**03 - 0, 29 грн.; страховий платіж - 100 00 грн.; регулярний платіж за телекомунікаційні послуги - 32, 52 грн.; переказ на свою «Скарбничку» 26*03 - 7, 48 грн.; інтернет-магазин - WMFACTO*WM FACTOR MONEY ORD - 923, 9 грн.; переказ на свою «Скарбничку» 26*03 - 6, 1 грн.; поповнення готівкою в терміналі самообслуговування у м. Вінниця - 100 грн.; списання відсотків за використання кредитного ліміту - 16, 4 грн.; переказ в свою «Скарбничку» 26**03 - 3, 6 грн (а.с.98). 28.04.2016 ОСОБА_1 звернулася до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із заявою про те, що їй стало відомо, що із її банківської картки незаконно було знято 923, 00 гривень(а.с.99-100).

За наслідками звернення із заявою до поліції, 30.04.2016 внесено відості до ЄРДР за №0003281, розпочато проведення досудового розслідування(а.с.101, 102).

Постановою слідчого СВ ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Стебловського А.О. про закриття кримінального провадження від 27.09.2016 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003281 від 29.04.2017, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. В постанові вказано, що ОСОБА_1 не дотримувалася умов договору, порушила договір з банком «Приватбанку», самостійно розголосила відомості щодо банківських реквізитів (а.с.106).

20.10.2017 ОСОБА_1 звернулася із клопотання до слідчого Стебловського А.О. про вжиття заходів щодо встановлення осіб, які викрали кошти з її карткового рахунку та просила провести процесуальні дії з метою розкриття банківської таємниці щодо руху незаконно знятих коштів(а.с.103). 01.11.2017, 08.11.2017 ОСОБА_1 звернулася до начальника слідчого відділу Лівобережного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області із скаргою про надання матеріалів провадження для ознайомлення та вжиття процесуальних дій щодо розкриття правопорушення відносно неї (а.с.104-105). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.12.2017 скасовано постанову слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Стебловського А.О. від 27.09.2016 про закриття кримінального провадження (а.с.107). Також із матеріалів, які долучено до відзиву, убачається, що відповідач ОСОБА_1 неодноразово, а саме - 13.07.2017, 29.08.2018 зверталася до Голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про проведення перевірки щодо незаконного користування її банківською карткою (а.с.116-119). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України вбачається, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві будь-якої інформації про сплату відсотків, строку повернення кредиту, порядку погашення заборгованості, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, надані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно Постанови Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі № 191/2648/17, "Вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, погодився на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування».

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом установлено, що у анкеті - заяві позичальника від 23.07.2012 не зазначено жодної інформації про встановлення відповідальності у вигляді пені, не визначено її розмір. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить суд, у тому числі, крім залишку тіла кредиту (від суми, яку фактично отримала в борг позичальник) та заборгованості за відсотками, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту та пеню. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.07.2012, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту /або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору та інші умови.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач ОСОБА_1 , що вона ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

А тому надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, оскільки в ньому не міститься підпису відповідача, який підтверджував би те, що він у встановленому порядку ознайомлений із їх змістом.

Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua)могли неодноразово змінюватися в період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

У частинах першій та третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що позивачем було належним чином повідомлено відповідача ОСОБА_1 про умови кредитування та узгодження з нею саме тих умов, які вважає узгодженими позивач . Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду 03.07.2019 у справі № 342/180/17, аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 128/1659/17.

Щодо заявленого представником позивача клопотання про огляд веб-сайту, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України, письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

В даному клопотанні представник позивача вказує, що огляд веб-сайту надасть можливість суду встановити ідентичність витягу з Умов та правил надання банківських послуг, який додано до позову, із оригіналом Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» та які діяли й були оприлюднені на момент укладення кредитного договору.

У той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позову додано паперову копію електронного документа «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанк», а отже, доказ доставлений до суду, його зміст встановлено та зафіксовано.

Також суд вважає, що розміщення певної інформації на веб-сайті не є належним та допустимим доказом обізнаності та розуміння викладених на ньому Умов та Правил саме відповідачем та саме на час укладення відповідного договору, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для проведення огляду електронного доказу за його місцезнаходженням на веб-сайті позивача, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 користувалася кредитним коштами АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується виписками по кредитному рахунку клієнта (а.с.48-51).

Суд критично оцінює пояснення та доводи відповідача, що із її рахунку було викрадено кошти в розмірі 923, 90 гривень, оскільки даний факт не підтверджений у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами. Саме по собі звернення із заявою до органів Національної поліції та внесення відомостей до ЄРДР не свідчить про наявність складу злочину, а є підставою для початку проведення досудового розслідування. Доказів щодо завершення досудового розслідування та встановлення осіб, які причетні до правопорушення по факту викрадення грошових коштів в сумі 923, 90 гривень із карткового рахунку відповідача ОСОБА_1 , відповідачем суду не надано. Суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд лише шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, оскільки зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 23.07.2012 судом убачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним), умов щодо сплати неустойки (пені, штрафів), саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а тому, вимоги в цих частинах задоволенню не підлягають, у зв`язку з необґрунтованістю .

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума несплаченого тіла кредиту в розмірі 1489, 21 гривень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок відшкодування частини сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають до стягнення кошти в сумі 85, 10 грн. (1489, 21 х 2102, 00/36789, 76 = 85, 10 гривень).

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, код ЄДРПОУ - 14360570, МФО - 305299; рах. № НОМЕР_7 ) заборгованість за договором б/н від 23.07.2012 року в сумі 1489 (одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка.

В інший частині позову- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» (адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, № 50, код ЄДРПОУ - 14360570, МФО - 305299; рах. № НОМЕР_7 ) у рахунок відшкодування частини сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам грошові кошти в сумі 85 (вісімдесят п`ять) гривень 10 (десять) копійок. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.Б. Саєнко