справа № 939/712/21
головуючий у суді І інстанції Міланіч А.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 травня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 грудня 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем, шляхом подання останнім заяви-анкети на приєднання № ASJ-12054-15-DOM, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок, на якому встановив початкову суму ліміту дозволеного овердрафту - 4600 грн., максимальну суму ліміту дозволеного овердрафту - 50000 грн., зі строком дії ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців, із базовою процентною ставкою 30 % річних, пільговою процентною ставкою 0,0001 %, із процентною ставкою на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом та / або овердрафтом - 48 %.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 16 липня 2020 року його заборгованість склала 64120,99 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 64120,99 грн. та судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 19 травня 2021 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64120 гривень 99 копійок.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 гривень.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням адвокат Мірошник С.Б. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам в сумі 15 506,09 грн, заборгованості по процентам в сумі 23 380,29 грн та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги адвокат відповідача звертає увагу на ту обставину, що відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд справи. Крім того не погоджується із рішенням суду в частині стягнення з нього відсотків за користування кредитом, оскільки відповідач є учасник АТО, інвалід війни, що підтверджується: довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету, та територіальної цілісності України від 24 лютого 2015 року; посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 ; посвідченням інваліда війни 2 групи серії НОМЕР_2 ; перебуває в резерві Збройних Сил України, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_3 від 6 листопада 2017 року.

Ураховуючи наведене вважає, що відповідач є звільненим від сплати штрафних санкцій та відсотків за кредитним договором відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

Оскільки оскаржуване рішення відповідачем не оспорюється в частині стягнення основної суми боргу, тому рішення у відповідній частині не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу від 13 липня 2021 року позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечує, оскільки відповідач брав участь у антитерористичній операції ще до укладення спірного договору та не надавав відповідних документів до кредитної установи під час укладання кредитного договору.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитним договором суд першої інстанції вважав їх доведеними.

Однак з таким висновком колегія апеляційного суду погодитись не може з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що 9 грудня 2014 року в газеті «Урядовий Кур'єр» № 229 було розміщено публічну пропозицію АБ «Укргазбанк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 1 грудня 2015 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 , шляхом подання останнім заяви-анкети на приєднання № ASJ-12054-15-DOM, було укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок, встановив на цьому рахунку початкову суму ліміту дозволеного овердрафту - 4600 грн, максимальну суму ліміту дозволеного овердрафту - 50000 грн., зі строком дії ліміту дозволеного овердрафту 24 місяці, з 1 грудня 2015 року по 25 листопада 2017 року, із базовою процентною ставкою 30 % річних, пільговою процентною ставкою 0,0001 %, із процентною ставкою на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом та / або овердрафтом - 48 % (а.с. 7-21).

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 16 липня 2020 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 64120,99 грн., яка складається з: 15506,09 грн - поточна заборгованість по кредиту, 25380,29 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 808,73 грн - поточна заборгованість по процентах, 22425,88 грн - прострочена заборгованість по процентах (а.с.22-25,26-33).

Перевіряючи доводи апеляційної карги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи колегія апеляційного суду визнала їх безпідставними, оскільки відповідні обставини спростовані матеріалами справи.

Так, у матеріалах справи (а.с. 47) міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про одержання відповідачем кореспонденції суду та заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи від 6 травня 2020 року (а.с.48).

Таким чином, ще до ухвалення оскаржуваного рішення відповідач мав можливість ознайомитись із матеріалами справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення в частині нарахування до стягнення з відповідача, який є учасником АТО, інвалідом війни, відсотків за користування кредитом колегія апеляційного суду виходить з наступного.

У доводах апеляційної скарги стороною відповідача зазначено, що ОСОБА_1 є учасником АТО та інвалідом війни.

У підтвердження наведеного стороною відповідача надано довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету, та територіальної цілісності України від 24 лютого 2015 року, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , посвідчення інваліда війни 2 групи серії НОМЕР_2 , також зазначає, що відповідач перебуває в резерві Збройних Сил України, що підтверджується тимчасовим посвідченням № НОМЕР_3 від 6 листопада 2017 року.

Отже, відповідачем докази, які підтверджують його статус особи, на яку поширюються приписи ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" були надані лише до апеляційної скарги.

Однак, відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 роз`яснив, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

КЦС вказав, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У обгрунтування неможливості надання доказів до суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначає, що в період з 22 квітня 2021 року по 1 травня 2021 року знаходився на лікуванні в КНП КОР "Київська обласна лікарня", що підтверджено копією виписки з історії хвороби №1514 від 1 травня 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечень щодо залучення наданих відповідачем до апеляційної скарги нових доказів не висловив.

Ураховуючи наявність об`єктивних причин, (хвороба) що завадили відповідачеві надати своєчасно докази до суду першої інстанції, відсутність заперечень позивача щодо залучення нових доказів та враховуючи виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи, колегія дійшла висновку про необхідність прийняття та дослідження нових доказів.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку" від 30 березня 2021 року

№ 1357-IX пункт 15 викладено в такій редакції:

"Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються"

Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який триває на час розгляду справи.

Пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18.

У справі, яка переглядається установлено, що позичальник за кредитним договором ОСОБА_1 брав участь у період з 23 січня 2015 року по 21 лютого 2015 року у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, та є інвалідом другої групи, що підтверджено доданими до справи доказами.

Таким чином, на час укладення кредитного договору - у грудні 2015 року, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення 19 травня 2021 року, відповідач ОСОБА_1 має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей", тобто до нього не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 234,61 грн, із яких 808,73 грн поточна заборгованість по процентах та 22 425,88 грн прострочена заборгованість по процентах підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Як убачається із апеляційної скарги стороною відповідача заперечуються підстави щодо нарахування заборгованості по процентам в сумі 15 506,09 грн та 23 380,29 грн, однак таких вимог щодо стягнення процентів позивач не заявляв, а заявляв 808,73 грн поточної заборгованості по процентах та 22 425,88 грн простроченої заборгованості по процентах. Тому колегія апеляційного суду виходила саме із заявлених вимог.

У решті рішення суду першої інстанції не було предметом перегляду, оскільки ні позивачем ні відповідачем не було оскаржено.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на вимоги ст. 376 ЦПК України, та порушення судом норм процесуального права, щодо розгляду справи в порядку письмового провадження за відсутності даних у суду про обізнаність відповідача про розгляд справи в суді, порушення прав останнього та ухвалення внаслідок цього рішення, про стягнення боргу без врахування пропуску позивачем строку позовної давності, щодо частини заявлених вимог, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У суді першої інстанції, заявлено позов на загальну суму 64 120,99 грн, із яких задоволено 40886,38 грн, що складає 64 % від суми позовних вимог.

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях на підставі п. 9, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 2270 грн за розгляд справи у суді першої інстанції підлягає відшкодуванню за рахунок Держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1452,80 грн.

Апеляційна скарга відповідачем, що звільнений від сплати судового збору оскаржена в частині та мала би бути оплачена (817,20 грн*150%=1225,80грн). Оскільки апеляційна скарга була задоволена судом апеляційної інстанції, тому з позивача в дохід Держави підлягає стягненню 1225,80грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином за рахунок Держави підлягає відшкодуванню позивачеві судовий збір у розмірі 227 грн (1452,80 грн - 1225,80грн).

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 234 (двадцять три тисячі двісті тридцять чотири) грн 61 коп., із яких 808 (вісімсот вісім) грн 73 коп. поточна заборгованість по процентах та 22 425 (двадцять дві тисячі чотириста двадцять п`ять) грн 88 коп. прострочена заборгованість по процентах скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 19 травня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат та компенсувати Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба