Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1632/20
Провадження 4-с/382/10/21
У Х В А Л А

29 липня 2021 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Шульга Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцов Сергій Володимирович про скасування повідомлення державного виконавця та про повернення виконавчого документа для подальшого виконання,

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцов Сергій Володимирович про скасування повідомлення державного виконавця та про повернення виконавчого документа для подальшого виконання. Свої вимоги обгрунтувала наступним. 04 березня 2021 року Яготинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення про стягнення з боржника ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17 грудня 2020 року та продовжувати до повноліття доньки. 17 березня 2021 року старшим державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцовим С.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта, яке отримано 23 червня 2021 року. Вважає, що повернення виконавчого документу є безпідставним та обмежує її права, як стягувача, оскільки державний виконавець у подальшому мав можливість здійснити запити до органів державної влади для встановлення ідентифікаційного коду боржника, а не повертати виконавчий документ. Просила скасувати повідомлення старшого державного виконавця Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцова Сергія Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання за виконавчим листом № 382/1632/20, та виконавчий лист від 04 березня 2021 року № 382/1632/20 повернути до відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для подальшого виконання.

Скаржниця в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник заінтересованої особи надав письмові заперечення на скаргу, котрі обгрунтовані наступним. 16.03.2021 р. до відділу на виконання за заявою стягувача надійшов виконавчий лист № 382/1632/20, виданий 04.03.2021 Яготинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття. 17.03.2021 старшим державним виконавцем Воронцовим С.В. було прийнято рішення про повернення без прийняття до виконання вищезазначеного виконавчого документа (№ в АСВП 64851718) з підстав, передбачених пунктом 6 частини четвертої стаття 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків. 05.10.2016р. набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ в редакції від 02.06.2016 (далі - Закон). Згідно статті 5 Закону примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Рішення, що підлягають примусовому виконанню визначено статтею 3 Закону. Пунктом 6 частини першої статті 4 Закону визначено перелік обов`язкових вимог до виконавчого документа. Окрім інших даних, у виконавчому документі, за яким боржником є фізична особа, зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків). З огляду на викладене вбачається, що чинним законодавством про виконавче провадження передбачено вичерпний перелік обставин, за наявності яких у виконавчому документі допускається відсутність реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника, що є фізичною особою. Отже, у випадку, який розглядається, зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 у виконавчому документі є обов`язковим. Частиною четвертою статті 4 Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, без прийняття до виконання, якщо, крім інших випадків, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. Посилання у скарзі стягувача на положення статті 18 Закону, згідно яких державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право одержувати необхідну для проведення виконавчих дій інформацію, є необґрунтованим, оскільки направляти будь-які запити, вимоги тощо, вживати заходи примусового виконання та вчиняти певні виконавчі дії державний виконавець може лише у відкритому виконавчому провадженні. Однак, в даному випадку виконавче провадження не здійснювалось, оскільки воно взагалі не було відкрито через невідповідність виконавчого документа вимогам закону. Необхідність зазначення у виконавчих документах реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, зумовлено необхідністю в подальшому здійснювати перевірку майнового стану боржників, встановлювати джерела отримання боржниками доходів, накладати арешт на належне боржникам майно та вживати інші заходи примусового виконання в повному обсязі. Відсутність цих даних може призвести до неповноти вчинення виконавчих дій та до випадків безпідставного накладення арешту на майно осіб, ім`я, прізвище та по батькові яких співпадають з даними боржників по інших виконавчих провадженнях. 26.02.2013 Державною судовою адміністрацією України та Державною податковою службою України підписано спільний наказ № 30/44 «Про затвердження Порядку надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів». Цей Порядок визначає загальні правила надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів до судів загальної юрисдикції на підставі судових рішень, шо набрали законної сили, для внесення цих даних до виконавчого документа, що видається відповідно до вимог процесуального законодавства. Використання судами загальної юрисдикції отриманої інформації здійснюється з урахуванням обмежень щодо використання інформації з обмеженим доступом виключно для внесення даних до виконавчого документа, що видається відповідно до вимог процесуального законодавства. Абзацом дванадцятим частини четвертої статті 4 Закону передбачено, що у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. З вищевикладеного вбачається, що виконавчий лист № 382/1632/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів необхідно привести у відповідність з вимогами, встановленими статтею 4 Закону, після чого повторно пред`явити його на виконання в межах строків, встановлених статтею 12 Закону. Реє страційний номер облікової картки платника податків є таким же необхідним реквізитом виконавчого документа, як, наприклад, назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувана та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень тощо. Відповідно до пункту 2 розділу XIX Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20.08.2019 № 814, встановлено, що виконавчі документи (виконавчий лист, наказ, судовий наказ, постанова, ухвала), які виготовляються судом, мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Перевіривши матеріали, додані до скарги, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення частково.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У пункті 6 частини четвертої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання». Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18). Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14. У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним». Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Під час розгляду справи установлено, що 04 березня 2021 року Яготинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17 грудня 2020 року та до повноліття доньки, (а.с. 68). 17 березня 2021 року старшим державним виконавцем Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцовим С.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчому документі відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта, (а.с. 69). Державним виконавцем не дотримано вимог ст. 18 ЗУ "Про виконавче провадження". Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що дії державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання є неправомірними, у зв"язку з чим повідомлення старшого державного виконавця таршого державного виконавця Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцова С.В. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.03.2021 р. за виконавчим листом № 382/1632/20 слід скасувати. В іншій частині скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, ст.ст. 1,4, 18 ЗУ "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцов Сергій Володимирович про скасування повідомлення державного виконавця та про повернення виконавчого документа для подальшого виконання задовольнити частково.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Воронцова Сергія Володимировича про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 17.03.2021 р. за виконавчим листом № 382/1632/20.

В іншій частині скарги відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 3 серпня 2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Литвин Л.І.