Справа № 458/802/19
У Х В А Л А

судового засідання

02 серпня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 458/802/19,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 від 15.06.2021 про перегляд заочного рішення від 09.12.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

з участю представника заявника - відповідача Чорнейко О.І.,-

в с т а н о в и в :

заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року задоволено позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк Приватбанк 92811 /дев`яносто дві тисячі вісімсот одинадцять гривень 08 копійок/ заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.12.2010 року та 1921/ одна тисяча дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок/ судового збору.

18.06.2021 на адресу суду поступила заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року мотивуючи тим, що дане рішення прийняте без його участі та без врахувань його доводів і заперечень. Окрім цього, зазначає, що він взагалі не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чорнейко О.І., яка діє на підставі ордеру серії ЛВ№134813 від 14.07.2021/том 2 арк. спр.4/ заяву підтримала, просила скасувати заочне рішення з підстав викладених в заяві про перегляд заочного рішення.

19.07.2021 АТ «КБ «Приватбанк» скерувало на адресу суду відзив на заяву про перегляд заочного рішення. В обґрунтування відзиву зазначають, що виходячи з процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 не наведено обставин, які б були підставою для прийняття іншого рішення.

Заслухавши думку представника відповідача, врахувавши відзив на заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали цивільної справи 458/802/19, заяви про скасування заочного рішення, суд приходить до такого.

Згідност.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Водночас ч.1 ст.288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач у заяві покликається на те, що він не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Дане твердження спростовується матеріалами цивільної справи, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулися на адресу суду та долучені до матеріалів справи. Так, 28.10.2019 відповідачу рекомендованим листом Турківським районним судом Львівської облласті скеровувалася позовна заява з ухвалою про відкриття провадження, яку 31.10.2019 отримано, про що свідчить підпис про отримання /том 1 арк.спр.50/.

26.08.2020 відповідачу рекомендованим листом скеровувалася ухвала від 21.08.2020, яку відповідач отримав 08.09.2020, про що свідчить підпис про отримання /том 1 арк.спр.130/.

Окрім цього, ОСОБА_1 повідомлений судом про розгляд справи у Шевченківському районному суді 18.11.2020, що стверджується рекомендованим повідомленням про отримання, яке ним отримано 09.11.2020 /том 1 арк.спр.143/.

Щодо твердження заявника про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою: АДРЕСА_2 , а тому йому невідомо було про судовий розгляд справи, то таке спростовується наведеним вище.

Також, звертаючись до суду з апеляційною скаргою та заявою про перегляд заочного рішення, відповідач не зазначає свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 /том 1 арк.спр.162, 214/. З копії паспорта також не вбачається місця реєстрації особи. Інших належних доказів проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 суду не представлено. Якщо така зміна місця проживання і могла бути, то знаючи про судовий спір, відповідач зобовязаний повідомити суд про таке.

Щодо твердження ОСОБА_1 про необізнаність з умовами кредитування, то необхідно зазначити, що 23.09.2011 відповідач підписав довідку про умови кредитування із використанням платіжної картки «Універсальна «, 30 днів пільгового періоду, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів /том 1 арк.спр.17/.

Також, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 десять разів отримував кредитні картки, зауважень щодо умов кредитування під час отримання кредитних карток ним не подавалося /том 1 арк.пср.58/.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи відповідач був повідомлений завчасно про дату судового засідання, перешкод процесуального характеру щодо вирішення питань подання відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення судового засідання, подання доказів, клопотань про прийняття додаткових доказів, витребування доказів чи неможливості здобуття таких доказів, а також інших процесуальних питань під час розгляду справи на вирішення суду не поступало.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення.

Крім того, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є фактично непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, заяву про перегляд заочного рішення залишає без задоволення.

Керуючись ст. 247, 287, 288 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву від 15.06.2021 ОСОБА_1 від 15.06.2021 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09.12.2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повний текст ухвали виготовлений 05.08.2021.

Суддя: П. С. Невойт