КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/6684/2021 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войтенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», правонаступником якого товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 4 лютого 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», правонаступником якого товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Хаус»)звернулось до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: стягувач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

На обґрунтування заяви зазначило, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року Солом`янським районним судом м. Києва 7 жовтня 2015 року було видано виконавчі листи у справі № 2609/20234/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 20/П/08/2006-840 від 15 серпня 2006 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року замінено сторону у виконавчих листах у справі № 2609/20234/12, а саме: стягувача ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Інвест Хаус». Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на день подання цієї заяви виконавчі листи щодо боржників на примусовому виконанні не перебувають.

Заявник вказав, що первісним стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, оскільки такий строк припав на період ліквідації ПАТ «КБ «Надра», який призвів до припинення основної діяльності банку, зміну всього складу керівництва, закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників. Тобто, встановлений законом строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора, в якому у зв`язку з прийняттям 4 червня 2015 року Правлінням Національного банку України постанови № 356 розпочалася процедура ліквідації та відкликано банківську ліцензію, чим фактично припинено нормальну діяльність банку.Процедуру ліквідації здійснював Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який належним чином не забезпечив супровід судових справ банку. ПАТ «КБ «Надра», перебуваючи у процедурі ліквідації, не мав змоги реалізувати свої права щодо стягнення заборгованості з боржників, тому що в пріорітері стояли питання з процедури ліквідації банку та з відчуження активів. Рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконується, а пропуск строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання банком не дає можливості заявнику звернутися до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, що порушує норми законодавства та рішення ЄСПЛ. Таким чином, на думку заявника, перебування ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації в період пропущення пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 4 лютого 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зазначені заявником обставини не є поважною причиною для поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже видані первісному стягувачу виконавчі листи на примусовому виконанні не перебували, а процедура ліквідації банку не позбавляє можливості уповноважену особу звертатись до органів виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду. Крім того, заявник вже звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання з аналогічних підстав, втім ухвалою суду від 28 вересня 2020 року йому було відмовлено у поновленні строку та видачі дублікату виконавчих листів.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, заявник звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аргументація апеляційної скарги зводиться до того, що попередній кредитор не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього, з огляду на припинення його діяльності рішеннями державних органів і повну втрату процесуальної дієздатності після прийняття НБУ постанови про відкликання ліцензії та ліквідацію. При цьому основною функцією Фонду в процесі ліквідації банків є організація відчуження всіх активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, до яких входять і права вимоги за кредитними договорами, проте аж ніяк не здійснення завдань щодо реального стягнення заборгованості за кредитними договорами. У даному випадку через обставини, що не залежали від ПАТ «КБ «Надра», який втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами у примусовому порядку з 4 червня 2015 року, що унеможливило ефективне, прозоре управління проблемною заборгованістю банків з державною участю. Крім того, за змістом частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» ліквідація первісного кредитора (стягувача) із запровадженням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, не передбачає процесуальної можливості з пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак наведена обставина також є поважною причиною пропуску таких строків. Відмова суду у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання фактично буде означати, що рішення суду буде не виконане, що не відповідає основним засадам цивільного судочинства, судовій практиці національних судів та рішенням ЄСПЛ.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 серпня 2021 рокузалучено правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - товариство з обмеженою відповідальністю ««ФК Форт»(далі - ТОВ «ФК Форт») до участі у справі за заявою ТОВ «ФК «Інвест Хаус»про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 2609/20234/12.

Відзиви на апеляційну скаргу від боржників до суду апеляційної інстанції не надходили, хоча копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами вони отримали засобами поштового зв`язку 16 червня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасника справи, що з`явився в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, щорішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 2 вересня 2013 року у задоволені первісного позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа - ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним задоволено (т. 1, а.с. 159-163).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра»задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 2 вересня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 20/П/08/2006-840 від 15 серпня 2006 року: 8 496,24 доларів США - заборгованість за кредитом; 888,53 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків; 1 077,34 доларів США - заборгованість по сплаті комісії; пеню за прострочення зобов`язання у розмірі 34 577,77 доларів США та штрафні санкції за порушення умов кредитного договору у розмірі 1 578,50 доларів США, а всього 46 618,37 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 372 620 грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі по 1 720 грн. 50 коп. з кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору недійсним відмовлено (т. 1, а.с. 205-209).

На виконання вказаного рішення 7 жовтня 2015 року Солом`янським районним судом м. Києва було видано два виконавчі листи № 2-1110/13, які фактично отримані ПАТ «КБ «Надра» за заявами його представників засобами поштового зв`язку 15 жовтня 2015 року (т. 1, а.с. 221-225).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 4 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 червня 2016 року, задоволено заяву ПАТ «КБ «Надра» від 23 лютого 2016 року та поновлено йому строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих Солом`янським районним судом м. Києва на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року (т. 1, а.с. 243, 244, т. 2, а.с. 28-31).

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернулося до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання(т. 2, а.с. 41-55).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 рокузаяву задоволено частково. Замінено сторону у виконавчих листах у справі №2609/20234/12 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача - ПАТ «КБ «Надра»на ТОВ «ФК «Інвест Хаус». При цьому у задоволенні решти вимог заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення до виконання відмолено (т. 2, а.с. 106-110).

Указане судове рішення не оскаржувалось сторонами в апеляційному порядку, є чиним і набрало законної сили.

Так, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

За змістом статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», чинного на момент видачі виконавчих листів (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону № 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною першою статті 371 ЦПК України 2004 року було передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зазначене право стягувача також було закріплено у частині другій статті 24 Закону України № 606-XIV.

Як свідчать матеріали справи, виконавчі листи № 2-1110/13 на виконання рішення суду апеляційної інстанції від 4 грудня 2013 року в частині солідарногостягнення з боржників на користь стягувача заборгованості за кредитним договором були видані районним судом 7 жовтня 2015 року, фактично отримані банком 15 жовтня 2015 року, а ухвалою суду від 4 квітня 2016 року, яка набрала законної сили 8 червня 2016 року, стягувачу було поновлено йому строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 2 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 1 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Таким чином, з урахуванням поновлення судами стягувачу строку для пред`явлення виконавчих листів № 2-1110/13до виконання та не спливу вказаного строку станом на час набрання чинності Закону № 1404-VIII, ці виконавчі документи могли бути пред`явлені стягувачем до примусового виконання відносно боржників у строк до 8 червня 2019 року.

Однак, відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на день подання цієї заяви виконавчі листи стосовно боржників на примусовому виконанні не перебували і доказів на підтвердження їх пред`явлення до виконання заявником не надано.

За частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З наведеного слідує, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Заявником не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів, які заважали первісному стягувачу звернутися до державної виконавчої служби чи приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого документа у встановлений законом строк після його повалення в судовому порядку, а також не наведено поважні обставини, що не залежали від його волевиявлення і внаслідок яких він пропустив строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Встановлено, що первісний стягувач за виконавчими листами - ПАТ «КБ «Надра» на час відступлення прав вимоги 2 березня 2020 року новому кредитору - ТОВ «ФК «Інвест Хаус» втратив право на пред`явлення виконавчих документів до виконання і відомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять.

Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України), тобто станом на 2 березня 2020 року, то право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набув (до вирішення питання про поновлення строку) і новий кредитор ТОВ «ФК «Інвест Хаус», який був змінений відповідною ухвалою суду.

Жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, що набрало законної сили, банк не вчиняв і доказів вжиття останнім можливих заходів щодо примусового стягнення заборгованості заявник не надав.

Звертаючись до суду із заявою, ТОВ «ФК «Інвест Хаус»посилалося на запровадження в ПАТ «КБ «Надра»процедури ліквідації як на поважну причину пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних», того ж дня рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра» з 6 лютого 2015 року строком на три місяці, який було продовжено до 5 червня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 червня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

Отже, процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» було розпочато з 5 червня 2015 року, тоді як строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за заявою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. від 23 лютого 2016 року було поновлено в судовому порядку і граничний строк можливості примусового виконання рішення суду збігав 8 червня 2019 року.

Уповноважена особа Фонду після запровадження тимчасової адміністрації (у разі делегування повноважень) набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації.

Одним з основних завдань Фонду є забезпечення збереження активів та документації банку та вжиття всіх передбачених законом заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників банку (стаття 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)

Враховуючи викладене, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі № 616/4465/12.

Будь-яких інших причин зволікання з примусовим виконанням рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року протягом семи років в заяві ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не зазначено і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не встановлено причин, які би не залежали від волі стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчих листів до виконання у визначений законом строк.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання заявника на те, що стягувач не мав можливості пред`явити виконавчі документи до виконання в зв`язку з процедурою ліквідації не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки така процедура не позбавляє можливості уповноважену особу звертатись до органів виконавчої служби з заявами про примусове виконання виконавчих листів.

При цьому зазначені посилання заявника є суб`єктивною обставиною для вирішення питання поновлення пропущеного строку та не являються належним доказом того, що перешкоджало уповноваженим представникам банку при достатній турботливості та підконтрольності з боку уповноваженої особи Фонду звернутись до виконавців протягом трьох років з моменту набрання законної сили судовим рішенням про поновлення процесуального строку із заявою щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості та пред`явлення до виконання наявних у нього виконавчих документів.

Отже, питання внутрішньої діяльності ПАТ «КБ «Надра» як юридичної особи, навіть у випадку перебування на стадії ліквідації та кадрових змін не можуть в достатній мірі впливати на вирішення питання поновлення пропущеного строку.

Крім того, заявник вже звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на аналогічні обставини на підтвердження поважності пропуску зазначеного строку, однак ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року було відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчих листів з цих підстав.

Таким чином заява ТОВ «ФК «Інвест Хаус», правонаступником якого є ТОВ «ФК Форт», про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлений законом строк, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви.

Аргументи заявника про те, що ліквідація первісного кредитора (стягувача) із запровадженням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, не передбачає процесуальної можливості з пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому наведена обставина також є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документа відхиляються колегією суддів як необґрунтовані з огляду на те, що норму пункту 11 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку із положеннями спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» слід розуміти так, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку-боржника, тобто саме коли банк, в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації, є боржником, а не стягувачем за виконавчим документом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16 (провадження № 12-20гс18) зазначено аналогічний за змістом висновок про те, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Крім того, у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 761/2512/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила аналогічний за змістом висновок, зокрема те, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Наявність норми пункту 11 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу, якщо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку, також не може суперечити принципу верховенства права, меті й завданням цивільного судочинства, які спрямовані на захист порушеного права та виконання остаточного судового рішення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16 квітня 2018 року у справі № 910/11908/16.

Колегія суддів вважає, що наявність норм Конституції України, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення та рішень Європейського суду з прав людини з цього приводу не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, надаючи оцінку обставинам, на які посилалося ТОВ «ФК «Інвест Хаус», правонаступником якого є ТОВ «ФК Форт», як на причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, та встановивши, що такі причини є неповажними, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків районного суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, її учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», правонаступником якого товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 4 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: С.А. Голуб

Д.О. Таргоній