Справа № 171/2313/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Семенової Н.М.

за участі секретаря судового засідання Ровної Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо- транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивували тим, що ОСОБА_3 від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої постановою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року визнано ОСОБА_2 . Постановою було встановлено, що 02.10.2020 року о 11.00 год. на автошляху Кривий Ріг- м.Апостолове водій автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_2 державний номерний знак НОМЕР_1 виконуючи поворот ліворуч не дав дорогу автомобілю який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті якого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ21101 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду, травмованих не має, чим порушив вимоги п.16.13 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.. 124 КУпАП. Вину свою ОСОБА_2 визнав повністю.

Відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження «1147 від 20.10.2020 року, встановлено матеріальний збиток, який водій ОСОБА_2 завдав потерпілому ОСОБА_3 в сумі 17345,00грн.

Відповідно до додатку №1 до висновку авто товарознавчого дослідження №1147 від 20.10.2020 року, встановлено, що вартість відновленого ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ21101, реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 20588,00грн. Та послуги з оцінки пошкодженого автомобіля склала 1200,00грн.

Після ДТП, який скоїв ОСОБА_2 , він не бажав виправити свої дії, не бажав ліквідувати завдану шкоду позивачу і почав уникати від обов`язку сплатити йому гроші за завдану шкоду від пошкодженого автомобіля, при цьому ОСОБА_2 проігнорував повідомлення про оцінку пошкодженого майна і відмовився узгодити суму компенсації за пошкоджений автомобіль. В даній справі страховий випадок не відбувся через відсутність страхового полісу у відповідача. На цей час сума заподіяної шкоди відповідачем не відшкодовано, від зустрічей він ухиляється, телефонні дзвінки позивач не отримує. На підставі цього, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 47933,00 грн. та 1200,00грн. за проведення оцінки пошкодженого майна, а всього 49133,0грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в ньому. Також зазначив, що будь яких грошових коштів на відшкодування пошкодженого майна позивачу зі сторони відповідача не надано. У позивача наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак звернувшись з заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України з вимогою щодо виплати суми страхового відшкодування після ДТП, винуватцем якого є ОСОБА_2 та який на момент ДТП не мав Страхового полісу, будь якої відповіді не отримано.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 9 000,00 гривень, оскільки він пропонував позивачу здійснити ремонт пошкодженого автомобіля у свого знайомого, який займається ремонтом автомобілів, але позивач з його пропозицію е погодився. Також позивач не надав йому будь яких чеків щодо купівлі автозапчастин в магазині, та вважає, що покупка запчастин зі складу розбирання запчастин з автомобілів коштує набагато дешевше ніж зазначено позивачем в позовній заяві та визначено експертами у висновках автотоварознавчого дослідження. Підтвердив той факт, що на момент ДТП страховий поліс в нього вже як три дні пому закінчився, та він не встиг його оформити на новий термін.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на засадах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, наданих сторонами.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Згідно постанови Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2020 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта №1147 автотоварознавчого дослідження від 20.10.2020 р. матеріальні збитки завдані власнику автомобіля ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_2 на дату 20.10.2020 року, складає 17345,0 грн.

Відповідно до додатку №1 до висновку оцінювача №1147 від 20.10.2020 року, калькуляція вартості відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ 21101, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 30588,0грн.

Суд бере за основу висновок експерта №1147 від 20.10.2020 року, оскільки останній при його виготовленні був ознайомлений з кримінальною відповідальністю за видачу завідомо неправдивого висновку, так як є сертифікованим спеціалістом в даній галузі, а його висновок є більш повним та обґрунтованим.

У відповідності до вимог ч. 6ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За умовами ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні , так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі .

Статтями 22, 29 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої адміністративним правопорушенням і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А тому позов підлягає повному задоволенню.

Крім того, позивачем було зазначено щодо понесення ним витрат на проведення судової експертизи в розмірі 1 200, 00 грн. На підтвердження вищезазначених витрат позивачем було надано до суду копія квитанції №1147 від 21.10.2020 року.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вивчивши докази надані на підтвердження витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 суми витрат на проведення судової експертизи в розмірі 1 200, 00 грн.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, відповідно до вимог ст.12, 22, 28, 29, 34, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 526, 1166, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст.141,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 47933,00 грн. та 1200,00грн. за проведення оцінки пошкодженого майна, а всього 49133,0грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05.08.2021 року.

Суддя: Семенова Н. М.