Справа № 333/4381/16-ц
Провадження № 2/333/13/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Василеги І.М., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Остапенка С.Л., третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/4381/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування дійсним та визнання права власності, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим 20.02.2017 року, до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування дійсним та визнання права власності, в якому просить суд визнати встановленим факт її спільного проживання зі ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Куйбишеве (після перейменування Більмак) Куйбишевського району Запорізької області, у період з 2001 року по 13.05.2004 року, і факт її проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбузі ОСОБА_4 у період з 14.05.2004 року по 11.02.2016 року, визнати об`єктом права спільної сумісної власності її і ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , і автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеної квартири і на Ѕ частину зазначеного автомобіля, визнати договір дарування від 12.02.2015 року автомобіля «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсним, і визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області помер ОСОБА_4 , з яким вона з 2001 року проживала однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбуі перебували у фактичних шлюбних відносинах до часу смерті ОСОБА_4 . Так, з 2001 року ОСОБА_4 з усіма необхідними йому особистими речами переїхав жити до неї в будинок по АДРЕСА_2 , де вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Також вони підтримували один одного, з`являлися в суспільстві як сімейна пара, були обвінчані. Після смерті ОСОБА_4 вона особисто займалася похованням і увічненням його пам`яті. За час їх спільного проживання було набуте майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 і легковий автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, у зазначеній квартирі за їхні спільні кошти і за кошти, які їй надали батьки, був зроблений капітальний ремонт з переплануванням. Вони разом сплачували комунальні послуги за користування кватирою і за спільні кошти здійснювали поточний ремонт автомобіля «Great wall safe». 12.02.2015 року автомобіль «Great» ОСОБА_4 подарував їй, що підтверджується відповідним письмовим договором, який вони мали намір у подальшому нотаріально посвідчити і переоформити автомобіль на неї, але через постійну зайнятість на роботі, тривале перебування автомобіля в ремонті і відсутність конкретної суми грошових коштів, необхідних для оформлення договору, вони не встигли це зробити за життя ОСОБА_4 . Вищевказане майно після смерті її чоловіка включено до складу спадщини. Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4 є відповідач по справі ОСОБА_2 , батько померлого, який звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою. ОСОБА_3 , матір померлого, від прийняття спадщини відмовилась у встановлений законодавством строк. Добровільно в позасудовому порядку вирішити питання щодо спірного майна відповідач відмовляється.

Позивач і її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Позивач зазначила, що дійсно з 21.09.1996 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано 13.05.2004 року. Проте, з 2001 року через відсутність любові ОСОБА_5 переїхав проживати до своїх батьків, потім почав проживати з іншою жінкою, з якою у них у 2002 році народилась спільна дитина. У 2004 році перед розлученням ОСОБА_5 сплатив їй 2000 доларів США у якості компенсації за спільний автомобіль. Зі ОСОБА_4 вона познайомилася у 1998 році, вони разом працювали в Комунарському РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області. З 2000 року вони почали зустрічатися, а з 2001 року ОСОБА_4 з усіма необхідними йому особистими речами переїхав жити до неї в будинок по АДРЕСА_2 , де вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Також вони підтримували один одного, з`являлися в суспільстві як сімейна пара, були обвінчані. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_3 в знак прийняття її як невістки подарувала золоті сережки, передавала речі, необхідні для їх спільного проживання зі ОСОБА_4 постільну білизну, ковдри, подушки, покривала, посуд. Під час їхньої праці у м. Запоріжжі вона разом зі ОСОБА_4 майже кожного дня їздили до його матері додому на обід, а ввечері поверталися разом у смт. Кушугум. У батьків ОСОБА_4 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були негативні сімейні відносини, вони тривалий час проживали окремо. ОСОБА_2 часто перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через такі відносини батьків ОСОБА_4 не мав бажання часто бувати у батьків, заходив до них на декілька хвилин, а інколи дійсно просив її зачекати в автомобілі. Майже всі вихідні дні вони бували у її батьків, або у спільних друзів. ОСОБА_4 майже не спілкувався зі своїм братом. З жовтня 2003 року вона почала працювати в Шевченківській прокуратурі м. Запоріжжя. Згодом ОСОБА_4 вирішив здати екзамени на суддю і з січня 2005 року почав працювати суддею Куйбишевського районного суду Запорізької області. З цього часу і до червня 2006 року, коли вона почала працювати суддею в Розівському районному суді Запорізької області, 4 дні з понеділка він жив в смт. Куйбишеве, а в п`ятницю повертався в смт. Кушугум до неї. То була прокурорська квартира, умови були жахливі, тому він не хотів, щоб вона їздила до нього. А з весни він почав жити в однокімнатній квартирі, тоді вона почала приїжджати до нього під час відпусток і вихідних днів, після чергувань. Після того, як вона стала суддею Розівського районного суду Запорізької області, вона переїхала жити в смт. Куйбишеве разом зі ОСОБА_4 . Офіційно вони не одружувалися через те, що планували працювати в суді разом. Вони планували зареєструвати шлюб, коли у них з`явиться дитина. Їм з самого початку була відома адреса об`єкта будівництва і номер квартири по АДРЕСА_3 , там вже були встановлені двері. Вона особисто приймала участь у придбанні житла. Вони разом зі ОСОБА_4 проходили відповідні інструктажі під час вводу в експлуатацію квартири. Кошти на квартиру давали її батьки, також у них були власні заощадження, а що не вистачало, десь приблизно 1000-2000 доларів США, вони позичили. У кого саме позичав грошові кошти ОСОБА_4 на квартиру, вона не знає. Крім того, у подальшому за її кошти і за кошти її батьків був зроблений капітальний ремонт з переплануванням. Квартира була оформлена на ОСОБА_4 , оскільки в її сім`ї заведено, що чоловік головний. У них зі ОСОБА_4 були довірливі відносини. У квартирі, вони почали проживати з 2007 року у вихідні дні і під час відпусток, спали на полу. Також вони давно планували змінити автомобіль на більш новий. Гроші вони на автомобіль збирали, але їм не вистачало їх. Автомобіль був придбаний її батьком. Вона особисто їздила з ним до ОСОБА_6 , який після того як отримав кошти, надав довіреність на її батька. Відповідачем не доведено, що саме він особисто придбав спірний автомобіль і перереєстрував на сина, діючи на підставі генеральної довіреності, яку йому видав власник автомобіля ОСОБА_6 , оскільки саме таку довіреність останній видав її батькові. Хоча зазначений автомобіль і придбаний ними під час спільного проживання її зі ОСОБА_4 , проте він фактично належить їй на підставі договору дарування від 12.02.2015 року. Даний правочин відповідав справжній волі особи, яка його вчинила померлого ОСОБА_4 , який був юридично обізнаний та з власної волі і при здоровому розумі подарував їй автомобіль. Вона від подарованого автомобіля не відмовилася, всі документи та ключі після укладання даного договору знаходилися у неї. Навесні і восени 2015 року ОСОБА_4 неодноразово розказував про факт дарування їй автомобіля в колі їхніх спільних друзів і наголошував на тому, що при першій можливості вони вирішать питання про його переоформлення на неї згідно з договором дарування. Але оформити офіційно дарування автомобіля, вони не встигли. Де зараз знаходиться автомобіль вона не знає, ключі від нього після похорон забрав відповідач, сказавши, що він постоїть у нього в гаражі. Поховання ОСОБА_4 відбулося у смт. Кушугум. Розписки батькам вона писала для того, щоб було підтвердження для її сестри, що у них все порівну.

Відповідач і його представник у судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі. Факт проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбуОСОБА_1 зі ОСОБА_4 у період з 14.05.2004 року, не може бути встановлений, оскільки законодавча можливість встановлення такого факту з`явилася з 01.09.2005 року. Щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_4 квартири і автомобіля, вони також заперечують, оскільки позивачем не було надано належних доказів, того що вона надавала кошти на виплату інвестиційного контракту, оскільки на той час шлюб зареєстровано не було і однією сім`єю вони не проживали. Розписки, надані позивачем, є неналежними доказами. Автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, був придбаний за кошти ОСОБА_2 . Доказів, що автомобіль був придбаний саме за спільні кошти ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , позивачем надано не було. Визнати договір дійсним можливо лише у разі обов`язкового його посвідчення нотаріально. А автомобіль можна було оформити в сервісному центрі МВС. Крім того, позивач не заявляє вимоги про витребування автомобіля з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що квартира і автомобіль були придбані за його кошти. У 2004 році для придбання спірної квартири дружина відповідача продала належну їй на праві власності квартиру у будинку АДРЕСА_4 . Документи про продаж знаходилися у ОСОБА_4 , однак після його смерті ОСОБА_1 не віддала їм жодного документу. Крім того, у нього гарна воєнна пенсія і він сину допомагав грошима. ОСОБА_4 для проведення ремонту у квартирі укладав кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» і самостійно повертав їх банку. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 зустрічалися, а разом почали проживати з 2006 року в смт. Куйбишеве. ОСОБА_4 покупав квартиру для себе. Автомобіль «дев`ятка», на якій їздив його син, вже зносилася. Він був головою гаражного кооперативу. У 2013 році від ОСОБА_6 він дізнався, що той продає автомобіль, і сказав про це сину. Вони приїхали з ним і подивилися автомобіль, ОСОБА_4 той сподобався. Він сторгувався з ОСОБА_6 на покупку автомобіля за 11500 доларів. Він передав гроші ОСОБА_6 , а той написав йому розписку, що отримав гроші. Гроші взяв ОСОБА_4 і віддав з них 1000 доларів ОСОБА_6 як передоплату. На наступний день вони мали поїхати до нотаріуса, щоб переоформити автомобіль. Але у ОСОБА_4 напевно не вийшло по роботі поїхати, тому він віддав гроші батькові ОСОБА_1 . Газову установку дійсно ставили вже вони. Зараз автомобіль стоїть у нього в гаражі.

Відповідач також надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 однією сім`єю без укладення шлюбу в період з 2001 року по 01 вересня 2005 року не ґрунтуються на законі. У період часу з 21.09.1996 року по 13.05.2004 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Факт того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 зустрічалися, він не заперечує. Однак, у період з 2001 року ОСОБА_4 проживав як у ОСОБА_1 , так і у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . Їх поєднувало не бажання проживати однією сім`єю, а більше професійна подібність. Навіть, коли вони приїжджали до них, то ОСОБА_1 чекала на ОСОБА_4 в автомобілі і до них не заходила. Вона всього лише декілька разів була у них вдома. До часу переїзду в смт. Куйбишеве ОСОБА_4 не вів спільне господарство з ОСОБА_1 , так як не проживав з нею постійно. Між ними не було взаємної поваги, підтримки, які притаманні подружжю. Вони дійсно проводили час разом. Були вдвох на вечірках. Факт вінчання 23.11.2014 року не свідчить, що вони були однією сім`єю ще з 2001 року. Довідка № 3558 від 01.11.2016 року, видана Кушугумською селищною радою, про те, що ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_1 з 2001 року по червень 2006 року як співмешканець, не може бути належним доказом. Голова селищної ради не може підтвердити факт відносин між чоловіком та жінкою як співмешканців. Крім того, ОСОБА_4 фізично не міг проживати за вказаною адресою до червня 2006 року, так як з січня 2005 року був призначений суддею Куйбишевського районного суду Запорізької області, де і мешкав постійно до своєї смерті. Довідка підписана невідомою особою. Крім того, у період часу з 21.10.2003 року по 29.06.2006 року ОСОБА_1 працювала старшим слідчим в прокуратурі Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Тому вони при бажанні могли зустрічатися лише два дні в тиждень. У 2005 році ОСОБА_4 зустрічався з іншою жінкою, мешканкою смт. Куйбишеве на ім`я ОСОБА_7 , про що можуть засвідчити свідки і фотографії. З 2004 року, після розлучення ОСОБА_1 , при бажанні, вони могли укласти шлюб, але цього не зробили. Кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 надала ОСОБА_3 , яка у 2004 році продала належну їй на праві власності квартиру у Комунарському районі м. Запоріжжя. ОСОБА_1 не надавала власних коштів на придбання квартири. Розписка ОСОБА_1 від 24.05.2004 року про отримання нею від своєї матері 5000 доларів для придбання спільної зі ОСОБА_4 квартири і розписка про отримання 08.07.2004 року від свого батька грошових коштів у сумі 5000 доларів США для подальшого ремонту квартири по АДРЕСА_6 , не є належним доказом, оскільки в розписках зазначена поштова адреса, хоча остання була присвоєна будинку лише з веденням його в експлуатацію в 2005 році, а до цього була будівельна адреса АДРЕСА_7 . Крім того, ОСОБА_4 не придбавав квартиру, як зазначено в розписці, а укладав інвестиційний контракт. Власником спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно був ОСОБА_4 , який до цього самостійно уклав і в повному обсязі виплатив вартість інвестиційного контракту. Спірний автомобіль був придбаний за кошти відповідача. ОСОБА_6 написав розписку про отримання у нього за проданий (за генеральною довіреністю) автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, 11000 доларів США. Згідно з усною домовленістю ОСОБА_4 зобов`язався повернути йому кошти, витрачені на придбання автомобіля, однак цього не зробив. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 маючи вищу юридичну освіту і працюючи в правоохоронних і судових органах, знаючи порядок укладення договорів, з 12.02.2015 року і по день смерті ОСОБА_4 не мали можливість нотаріально посвідчити договір дарування автомобіля. Крім того, зазначений договір достатньо було укласти в сервісному центрі МВС або на товарній біржі, що не було зроблено. Підстави для визнання дійсним зазначеного договору відсутні.

Третя особа ОСОБА_3 суду пояснила, що їй на праві власності належала квартира, яку вона продала в кінці листопада 2002 року за 8000 доларів США, кошти від продажу квартири вона передала сину ОСОБА_4 , який витратив їх на придбання власної квартири. Стосовно спільного проживання позивача з її померлим сином їй нічого невідомо. Проти задоволення позовної заяви заперечує.

Представник третьої особи Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вирішення спору відніс на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача і відповідача, їх представників, третю особу, допитавши свідків,вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 11.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (том 1 а.с. 17).

06.05.2016 року було заведено спадкову справу № 102/2016 в Куйбишевській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_4 (том 1 а.с.10, 129-146). Відповідно до спадкової справи 06.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого її співмешканця ОСОБА_4 (том 1 а.с. 130). На підставі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (том 1 а.с. 143). Згідно з нотаріально посвідченою заявою від 24.05.2016 року ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , відмовилася від прийняття належної їй спадщини, яка залишилася після померлого сина ОСОБА_4 , на користь батька спадкодавця ОСОБА_2 (том 1 а.с. 137). На підставі нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 30.05.2016 року встановлено, що останній звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_4 (том 1 а.с. 138).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 29.09.2006 року управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 (том 1 а.с. 15).

На підставі довідки, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Моряк», ОСОБА_4 повністю сплатив суму 71955 гривень за інвестиційним контрактом № 064 від 25 травня 2004 року на будівництво трьохкімнатної квартири в будинку Житлово-будівельний кооператив «Моряк», будівельна адреса Новокузнецька (том 1 а.с. 115).

Розпорядженням голови Комунарської районної адміністрації № 1931-р від 07.10.2004 року встановлено, що керуючись рішенням Запорізького міськвиконкому від 24.02.1994 року № 58, яким створено житлобудівний кооператив «Маяк» за будівельною адресою: будинки АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 листом Орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4563 від 23.09.2004 року, житловому будинку було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_3 (том 2 а.с. 97-98).

Відповідно до акту прийому - передачі об`єкта нерухомості від 02.08.2005 року, Житлово-будівельний кооператив «Моряк» передав, а ОСОБА_4 на підставі інвестиційного контракту № 064 від 25.05.2004 року про дольову участь в будівництві житла (том 2 а.с. 87-89) і довідки про повну сплату прийняв трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (том 2 а.с. 86).

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 3.40/2 від 22.09.2005 року оформлено право власності на квартири у житловому будинку АДРЕСА_10 за фізичними особами згідно з додатку (за ОСОБА_4 квартиру № 97) (том 2 а.с. 84-85).

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , дата реєстрації 09.10.2013 року.

На підставі розписки встановлено, що 08.04.2013 року ОСОБА_6 отримав грошові кошти у розмірі 11500 доларів США за автомобіль «Греат Сафе», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 по генеральній довіреності від ОСОБА_8 (том 1 а.с. 117).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей, ОСОБА_6 видав довіреність від 08.04.2013 року на ім`я ОСОБА_8 на розпорядження транспортним засобом легковим автомобілем «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (том 1 а.с. 218, том 2 а.с. 65).

Відповідно до інформації вих. № 31/8/2345/446 від 13.04.2017 року, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Запорізькій області, 04.10.2013 року у Пологівському ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на підставі доручення ВТЕ № 255675 від 08.04.2013 року, виданого приватним нотаріусом Вартановою О.С., ОСОБА_8 було здійснено зняття з обліку для реалізації транспортного засобу «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , власникомякого був ОСОБА_6 . Після зняття з обліку вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_8 дійсно мав право реалізувати вказаний автомобіль (том 2 а.с. 70).

Згідно з розпискою встановлено, що 07.04.2013 року ОСОБА_6 отримав грошові кошти у розмірі 11500 доларів США за проданий ним за генеральною довіреністю автомобіль «Сафе», 2006 року випуску, від ОСОБА_2 в квітні 2013 року (том 1 а.с. 178).

На підставі письмового договору дарування від 12.02.2015 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 автомобіль «GW safe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а остання прийняла подарований автомобіль разом з технічними документами і ключами в 2 екз.

Відповідно до інформації вих. № 31/8-626 від 10.02.2017 року, наданої Регіональним сервісним центром МВС в Запорізькій області, транспортний засіб «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_4 , який отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 09.10.2013 року на підставі довідки-рахунку НОМЕР_5 від 04.10.2013 року, документ видав ПП «МПП Вибір». Копії документів, на підставі яких відбулася реєстрація, знищені за терміном зберігання (том 1 а.с. 169).

В декларації про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця за 2004 рік в якості члена сім`ї ОСОБА_4 зазначив співмешканку ОСОБА_1 (том 1 а.с. 16). У декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 зазначила як члена своєї сім`ї особу, яка спільно проживає, але не перебуває у шлюбі ОСОБА_4 (том 2 а.с. 70-77). Відповідно до свідоцтва про вінчання, 23.11.2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 здійснили таїнство вінчання (том 1 а.с. 4). Згідно з письмовими додатковими поясненнями ОСОБА_1 , наданими 14.01.2016 року Пологівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 зазначила, що квартирою за адресою: АДРЕСА_11 , користується ОСОБА_4 , з яким вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В заяві батька ОСОБА_4 ОСОБА_2 , матері ОСОБА_4 ОСОБА_3 , брата ОСОБА_4 ОСОБА_9 від 27.03.2016 року на ім`я начальника ТУ ДСА України в Запорізькій області зазначено, що витрати, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання ОСОБА_4 , фактично були здійсненні цивільною дружиною ОСОБА_4 ОСОБА_1 (том 1 а.с. 18).

Згідно з довідками вих. № 3558 від 01.11.2016 року і вих. № 863 від 05.04.2017 року, виданими Виконавчим комітетом Кушугумської селищної ради, у період з 2001 року по червень 2006 року ОСОБА_1 проживала разом із співмешканцем ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , і вели спільне господарство (том 1 а.с. 114, том 2 а.с. 69).

Відповідно до довідки вих. № 1887 від 05.05.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Куйбишевської сільської ради, ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_11 , з 25.06.2008 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з ним проживала і була зареєстрована ОСОБА_1 , яка проживає і по цей час (том 1 а.с. 20).

Також позивачем була надана особиста переписка зі ОСОБА_4 і їх спільні фотознімки.

Відповідно до кредитного договору № 622484102А від 30.08.2007 року Акціонерний банк «Металург» надав ОСОБА_4 кредит на споживчі цілі поточні потреби у розмірі 20000 гривень. Згідно з договором поруки від 30.08.2007 року ОСОБА_1 як поручитель зобов`язалась погасити борг у разі невиконання ОСОБА_4 зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

Посвідчення на праві користування газовим прибором по АДРЕСА_6 , видане 16.12.2004 року на ОСОБА_4 , ОСОБА_1 Посвідчення на право користування газом по АДРЕСА_6 , видане 10.01.2005 року на ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (том 1 а.с. 207, 208).

На підставі договору № 244 від 18.07.2007 року і гарантійного талону (том 1 а.с. 102, 103) встановлено, що ОСОБА_1 замовила установку натяжної стелі за адресою: АДРЕСА_6 , вартістю 2700 гривень (з них 1900 гривень вартість матеріалів і 800 гривень вартість установки). Відповідно до видаткової накладної № BDZ-070729-034 від 29.07.2007 року ОСОБА_1 купила кабінку для душу вартістю 8050 гривень на адресу: АДРЕСА_6 (том 1 а.с. 104). Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 60 від 01.02.2008 року і специфікації ОСОБА_1 заплатила передоплату за вхідні двері за адресою: АДРЕСА_6 , у розмірі 4460 гривень (том 1 а.с. 105). На підставі гарантійного талону встановлено, що 24.09.2004 року за адресою: АДРЕСА_6 , встановлена плита, власник ОСОБА_1 (том 1 а.с. 209). Відповідно до гарантійного талону № 001952, ОСОБА_1 купила кондиціонер, який був встановлений за адресою: АДРЕСА_6 . Згідно з гарантійним талоном, 27.10.2007 ОСОБА_1 купила газовий котел, який був встановлений за адресою: АДРЕСА_6 (том 1 а.с. 213). Згідно з договором про виконання проектно-вишукувальних робіт для будування № 024.07 від 17.03.2007 року, замовник ОСОБА_4 доручив, а виконавець прийняв на себе виконання розробки дизайн проекту і перепланування квартири за адресою: АДРЕСА_6 . Даний договір зі сторони замовника був підписаний ОСОБА_10 (том 1 а.с. 223-225).

Позивачем були надані копії квитанцій про сплату нею квартплати і комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_6 (том 1 а.с. 214-216).

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії вих. № 26/7-934 від 11.11.2016 року, виданої Запорізьким міським управлінням Головного управління МВС України у Запорізькій області, заробітна плата ОСОБА_1 за 2000 рік склала 3024,3 гривень, 2001 рік 4207,38 гривень, 2002 рік 6194,34 гривень, за період з січня 2003 року по жовтень 2003 року - 5836,79 гривень (том 1 а.с. 110). Згідно з довідкою вих. №18-900вих-16 від 11.11.2016 року, виданої Прокуратурою Запорізької області, заробітна плата ОСОБА_1 у період з жовтня 2003 року по грудень 2003 року склала 1563,07 гривень, за 2004 рік 10121,61 гривень, за 2005 рік 17010,01 гривень, за період з січня 2006 року по липень 2006 року 12955,62 гривень (том 1 а.с. 111). На підставі довідки вих. № 08-03/1060 від 08.11.2016 року, виданої Територіальним управлінням ДСА України в Запорізькій області, заробітна плата ОСОБА_1 у період з 2006 року по 2015 рік включно склала 973658,72 гривень (том 1 а.с. 112).

Згідно з інформацією вих. № 31/8-К-320 від 01.11.2016 року, наданої Регіональним сервісним центром в Запорізькій області, у період часу з 2002 року по 2008 рік за ОСОБА_8 були зареєстровані автомобілі ВАЗ 21099420, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , ГАЗ 3507, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ГАЗ 32213, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 .

Відповідно до розписки, ОСОБА_1 13.05.2004 року отримала від ОСОБА_5 2000 доларів компенсації за добровільно поділене спільно нажите майно. Згідно з розпискою, ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_8 24.05.2004 року взяла у ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5000 доларів США для придбання спільної зі ОСОБА_4 квартири, розташованої в АДРЕСА_10 (том 1 а.с. 116). На підставі розписки встановлено, що ОСОБА_1 08.07.2004 року у присутності ОСОБА_12 взяла у ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 5000 доларів США для ремонту квартири АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 117).

На підставі наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» інформації від 31.08.2018 року встановлено, що 04.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір на відкриття кредитної картки 033427 (том 2 а.с. 164-167). Всього розрахунків по картці у період з 16.08.2008 року по 04.05.2018 року було на суму 38844,99 гривень (том 2 а.с. 169-173).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 29.11.2002 року встановлено, що ОСОБА_3 продала належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_12 , за тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят гривень (том 2 а.с. 219).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його донькою. З 2001 року і по 11.02.2016 року вона проживала зі ОСОБА_4 однією сім`єю. Під час спільного проживання вони придбали десь у 2003-2004 роках квартиру за адресою по АДРЕСА_3 . У ОСОБА_4 був автомобіль «дев`ятка», яку вони потім переобладнали і поставили туди газове обладнання. У 2013 році він зі ОСОБА_4 вибрали автомобіль і домовилися з його господарем, що вони завтра поїдуть його забирати. Він з ОСОБА_1 поїхали до ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 поїхав працювати в смт. Куйбишеве. Вони віддали йому гроші і оформили у нотаріуса генеральну довіреність. Грошові кошти на покупку давав він. Ніякої іншої довіреності на ОСОБА_2 не було. Оформили автомобіль спочатку на нього, оскільки ОСОБА_4 повинен був заповнювати декларацію. Потім вони зняли автомобіль з реєстрації і він переоформив автомобіль на ОСОБА_4 . Згодом він дізнався, що ОСОБА_4 склав письмовий договір і подарував зазначений автомобіль ОСОБА_1 . Квартира була куплена за грошові кошти, які надали вони. Він продав два автомобіль, а також працює як приватний підприємець. Крім того, його дружині дісталася спадщина від батька у розмірі 5000 доларів США. Ремонт у квартирі тривав 3-4 роки. Вже у 2008 році ОСОБА_4 і ОСОБА_1 почали інколи проживати в купленій квартирі, залишалися там ночувати. З ОСОБА_5 його донька розійшлася у зв`язку з тим, що останній їй зраджував і у нього народилася дитина. У 2001 році ОСОБА_1 і ОСОБА_5 разом вже не мешкали, а шлюб розірвали згодом. ОСОБА_5 забрав спільно нажитий автомобіль, за який віддав його донці 2000 доларів США. Похованням ОСОБА_4 займалися вони і всі витрати були на них. Після смерті ОСОБА_4 відповідач сказав, що квартира буде його іншому синові ОСОБА_7 . Але домовитися з відповідачем у добровільному порядку не вийшло. ОСОБА_2 визнавав, що частина спадку є і у ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ОСОБА_1 її донька. ОСОБА_1 проживала в будинку в смт. Кушугум. З 2000 року ОСОБА_1 почала зустрічатися зі ОСОБА_4 . З 01.01.2001 року ОСОБА_4 став проживати разом з ОСОБА_1 у смт. Кушугум однією сім`єю. В той час батьки ОСОБА_4 приїжджали до них, спілкувалися, його матір подарувала її доньці як невістці золоті сережки. Згодом їй стало відомо, що батьки ОСОБА_4 розведені і проживали окремо. Влітку 2003 року вони почали розмовляти з донькою і ОСОБА_4 , щоб вони готувалися стати суддями. Її брат порадив їм, щоб вони не розписувалися, якщо планують працювати в одному судді. Потім ОСОБА_4 почав працювати суддею в смт. Куйбишеве, а ОСОБА_1 в прокуратурі. ОСОБА_4 просив голову суду, щоб ОСОБА_1 працювала разом з ним, але та категорично відмовила, оскільки всі знають, що вони проживають як чоловік і дружина. ОСОБА_1 стала суддею Розівського суду. Жили вони в смт. Куйбишеве. У 2003 році ОСОБА_4 і ОСОБА_1 вирішили купити квартиру на Пісках в новобудові. Всі квартири вже були там розібрані майже, одна квартира лише їм сподобалася і вони вирішили її купити. В цей час її батько вирішив розподілити спадщину між нею і її братом. Брату він переписав будинок, а їй віддав свої заощадження у розмірі 5000 доларів США. Влітку 2004 році вони продали автомобіль за 5000 доларів США і віддали ці кошти також ОСОБА_4 і ОСОБА_1 на квартиру. Крім того, колишній чоловік її доньки при розлученні віддав ОСОБА_1 2000 доларів США за спільний автомобіль, який забрав, коли вони розійшлися. На ремонт квартири ОСОБА_1 і ОСОБА_4 взяли у банку кредит. У 2008 році вони закінчили ремонт квартири. У 2013 році ОСОБА_4 захотів придбати автомобіль, вартістю 11500 доларів США. До цього вони їздили не «дев`ятці», яку повністю переварили і відремонтували. ОСОБА_4 з її чоловіком поїхали і подивилися автомобіль. Спочатку автомобіль оформили на її чоловіка. Згодом вони віддали їм гроші за автомобіль. У 2014 році ОСОБА_4 і її донька обвінчалися. У 2015 році ОСОБА_4 написав договір дарування автомобіля на ОСОБА_1 . Так як її донька три роки не була у відпустці, тому вони ІНФОРМАЦІЯ_2 поїхали у відпустку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Його поховали в смт. Кушугум. В смт. Кушугум вони проживали доти, доки не зробили ремонт у квартирі по АДРЕСА_10 . Навіть тоді коли ОСОБА_4 почав працювати в смт. Куйбишеве, він все одно приїжджав в смт. Кушугум. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю постійно, у них були плани на майбутнє. Після смерті ОСОБА_4 питань щодо розподілу майна не виникало, вони вирішити поділити все справедливо. Але згодом під впливом брата померлого, батьки ОСОБА_4 відмовилися розділяти майно. Після смерті ОСОБА_4 її донька проживала разом з ними, ходила на спірну квартиру і сплачувала за неї комунальні послуги. Розписки вона писала для своєї іншої доньки, щоб потім у майбутньому було все по справедливості. По 5000 доларів вона надавала саме на покупку квартири, чому в розписці зазначено, що на ремонт, вона не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що ОСОБА_1 її кума. Зі ОСОБА_4 вона познайомилася у 2002 році. ОСОБА_1 представила його як чоловіка. У період з 2001 року по 2004 рік вони проживали у с. Кушугум. У 2004 році вони купили квартиру на Пісках. У 2005 році ОСОБА_4 поїхав працювати в смт. Куйбишеве, але на вихідних повертався до ОСОБА_1 . З 2006 року ОСОБА_1 працювала ближче до ОСОБА_4 і вони проживали на орендованій квартирі вдвох. У 2007 році вони вже були на квартирі на Пісках, привезли вечерю на Різдво. До смерті ОСОБА_4 вони проживали в смт. Куйбишеве на квартирі. У 2014 році вони обвінчалися. Проживати як сім`я ОСОБА_1 і ОСОБА_4 почали з 2001 року і проживали разом як чоловік і дружина до моменту смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_1 зі свої законним чоловіком не проживали вже з 2000 року. Квартира була придбана для сім`ї на спільні кошти, допомагали батьки ОСОБА_1 . Ремонт у квартирі вони почали робити у 2006 році. Коли вони були в квартирі у 2007 році, ремонт ще закінчений не був. У 2013 році ОСОБА_4 і ОСОБА_1 купили автомобіль.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його кумою. З 2002 року він дізнався, що ОСОБА_15 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. Вони проживали разом як чоловік і дружина до самої смерті ОСОБА_4 . Вони говорили, що не можуть одружитися, через те, що планували разом працювати. Вони хотіли мати дитину, але у них не виходило. Вони купили квартиру на Пісках. Розмова була про те, що вони покупали квартиру разом, їм допомагали батьки ОСОБА_1 . Коли ОСОБА_4 став працювати в смт. Куйбишеве, але повертався в с. Кушугум. Через рік ОСОБА_1 поїхала до нього також працювати. Вони проживали там, на вихідних приїжджали сюди. У 2013 році на день народження їхньої доньки, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 приїхали на новому автомобілі. ОСОБА_4 сказав, що автомобіль був куплений за 11500 доларів США і зв`язку з тим, що їм не вистачало коштів, вони звернулися до батька ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, щона початку 2000 років він і його дружина познайомилися по роботі з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали у цивільному шлюбі. Йому відомо, що у шлюбі за спільні кошти ними покупалася квартира на Пісках і автомобіль. Він був у їхній квартирі в смт. Куйбишеве. Квартира була придатна для проживання. Він знає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проходили обстеження і лікування з приводу планування дитини. У 2004 році вони спільно купили квартиру по АДРЕСА_3 . Він з дружиною був там часто, інколи залишалися з ночівлею. Батьки ОСОБА_1 допомагали в купівлі квартири. Ремонт був зроблений за спільні кошти. Йшла розмова за те, щоб брати кредити для ремонту. Ремонт робили декілька років. Після ремонту ОСОБА_1 і ОСОБА_4 були у купленій квартирі у вихідні дні і відмічали там свята. Інших стосунків у ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не було. Вони проживали як подружжя, в них були спільні плани, вони вели спільне господарство, разом проводили відпустки. Квартиру по вул. Автозаводській вибирали ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом. Це була новобудова.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив суду, щопознайомився з ОСОБА_1 в 2006 році по роботі, так як працював в райвідділку. ОСОБА_1 дружина ОСОБА_4 . Вони мешкали разом в смт. Куйбишеве. З якого часу вони проживали разом, він не знає. На момент, як він познайомився з ОСОБА_1 , вони проживали разом. Він бував в смт. Куйбишеве, підвозив ОСОБА_1 і привозив туди речі. Він допомагав їм переоформляти автомобіль десь у 2013 році, так як працював раніше в ДАЇ. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 купили автомобіль у батька ОСОБА_1 , на нього була довіреність. Батько ОСОБА_1 купив автомобіль, а він допомагав їм переоформляти автомобіль на ОСОБА_4 . На батька ОСОБА_1 була генеральна довіреність. Генеральна довіреність була лише на одну особу. Коли вони переоформили автомобіль, то він чув їхню розмову про те, що батькові потрібно віддати гроші.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що з 2003 року вона познайомилася з ОСОБА_1 . На той час вона зустрічалася зі ОСОБА_4 , який виявився її однокласником. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 мали стосунки як чоловіка і дружини, проживали разом спочатку у батьків ОСОБА_1 , потім знімали квартиру, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Це була ідеальна сім`я. Вона допомагала їм з ремонтом квартири. Квартира була спільна, вона була куплена у 2004 році для сім`ї, там передбачалася дитяча кімната. Ремонт квартири вони також робили разом. Іншої жінки у ОСОБА_4 не було. Вони планували дитину, проходили з цього приводу лікування. Згодом вони придбали китайський джип. Майно було оформлене на ОСОБА_4 , так як він чоловік і так прийнято. На час їхнього знайомства, вона знає, що ОСОБА_1 була одружена, але з чоловіком тривалий час вже не проживала. Вона чула, що при купівлі автомобіля грошима допомогли батьки ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він колишній чоловік позивачки. Вони фактично перестали проживати разом у 2001 році, а розлучилися у 2004 році. Вони фактично розлучились через те, що ОСОБА_1 почала зустрічатися зі ОСОБА_4 . Після цього він став проживати з іншою жінкою, з якою у нього ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина. ОСОБА_1 не давала йому розлучення через те, що в них залишалося фінансове питання. У 2004 році він віддав їй кошти за спільне майно і тоді вони розлучилися. У нього зберігається розписка ОСОБА_1 про отримання нею коштів. Йому відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом до дня смерті останнього. Коли він приїжджав навесні 2001 року, то ОСОБА_4 вже проживав в смт. Кушугум з ОСОБА_1 . Квартира і автомобіль були куплені за спільні кошти. Коли вони з ОСОБА_1 проживали разом, її батьки завжди допомагали фінансово.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що ОСОБА_1 була її сусідкою в с. Кушугум. У 2002 році ОСОБА_4 переїхав жити у якості чоловіка до ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 . ОСОБА_4 вів там господарство, порався на городі. У 2004 році ОСОБА_4 сказав їй, що вони планують з ОСОБА_1 купити квартиру. Через деякий час ОСОБА_4 сказав, що купили квартиру. На її питання, скільки коштує, він відповів, що дуже багато, не вистачило, тому допомогли батьки ОСОБА_1 . У 2005 році ОСОБА_4 поїхав працювати, але з`являвся на вихідних, продовжував садити огород. До моменту смерті ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_1 як одна сім`я, вони були дуже дружні, все робили разом. Спочатку у них був білий автомобіль, а згодом вони почали їздити на чорному великому автомобілі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що з 2012 року вона чула про ОСОБА_1 від чоловіка, який працював в смт. Куйбишеве, а познайомилася з нею і ОСОБА_4 у 2013 році на День народженні її чоловіка. Їй представили ОСОБА_1 і ОСОБА_4 як сімейну пару. На той час вони проживали на квартирі в смт. Куйбишеве. Спочатку вони їздили на автомобілі «дев`ятка», а згодом купили китайський джип. Вони разом приїхали до них в гості на цьому автомобілі. Колись у розмові, ОСОБА_4 сказав, що все оформлено на нього, на що ОСОБА_1 відповіла, що він голова родини, тому так. Наступного разу, коли вони приїхали до них в гості, ОСОБА_4 сказав, що подарував дружині автомобіль. Після смерті ОСОБА_4 , їй відомо, що у ОСОБА_1 забрали ключі від автомобіля, так як останній було погано. Квартира була спільна, вона чула від них, що вони покупали її разом. Сімейний бюджет у ОСОБА_1 і ОСОБА_4 був спільний, вони разом неодноразово відпочивали, всі поїздки планували разом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що у 2011 році він познайомився зі ОСОБА_4 в смт. Куйбишеве, а з ОСОБА_1 через декілька місяців. Десь з 2013 року вони почали дружити сім`ями, разом відпочивали. Він навіть не міг подумати, що вони не розписані У 2014 році вони обвінчалися. Автомобіль ОСОБА_4 купив у батька ОСОБА_1 . До цього він їздив на автомобілі «дев`ятка». У 2014 році він подарував дружині автомобіль, а через два тижні ОСОБА_4 подарував також автомобіль ОСОБА_1 , це був гарний жест з його боку. Він бачив цей договір. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 проживали як одна сім`я постійно. Після покупки автомобіль був у постійному користування ОСОБА_4 і ОСОБА_1 . Вони планували дитину, але в них не виходило, була проблема у ОСОБА_4 і він мав пройти обстеження, але було все ніколи.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що вона знає ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , вона була у них в гостях в с. Кушугум. Вони там проживали. Коли вона запитала, за чиї кошти була куплена квартира по АДРЕСА_10 , ОСОБА_4 відповів, що їм допомогли батьки ОСОБА_1 . Квартира була без ремонту. ОСОБА_1 займалася дизайном і ремонтом, сплачувала за неї комунальні послуги. Вони проживали як сім`я, вона навіть не знала, що вони були не розписані. Вона знала, що вони обвінчалися. Також вони планували дітей, проходили з цього приводу лікування. Батьки ОСОБА_4 прийняти ОСОБА_1 , добре до неї ставилися. Також за спільні кошти разом вони купили автомобіль. Похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що він разом зі ОСОБА_4 і ОСОБА_1 працювали разом в слідчому відділі. Коли ОСОБА_4 і ОСОБА_1 стали проживати разом, то почали шукати собі житло. Десь у 2003-2004 р.р. йому стало відомо, що вони знайшли собі двокімнатну квартиру по АДРЕСА_13 . В цей час він у газеті побачив об`яву, що у новобудові по АДРЕСА_10 , продаються квартири, і він їм запропонував її придбати. Ця квартира коштувала дорожче ніж по АДРЕСА_13 , тому він запропонував звернутися їм за допомогою до батьків. Потім вони поїхали на цей об`єкт і вибрали квартиру. Більшість квартир було вже куплено. На скільки йому відомо, вони деякий час проживали у батьків ОСОБА_4 по АДРЕСА_14 , де проживають батьки ОСОБА_10 . Вони жили то там, то там, але проживали разом. Адреса була вже відома. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що десь на початку 2000 років він чув, що його брат ОСОБА_4 працює разом з ОСОБА_1 . Як пару він побачив їх на своєму весіллі у 2006 році. Відносини ОСОБА_4 і ОСОБА_1 не були сталими. У 2005 році його брат десь рік зустрічався з іншою дівчиною, з якою у нього були більш серйозні відносини. Коли брат працював в смт. Куйбишеве, то на вихідних приїжджав додому, а не жив у ОСОБА_10 . Чому ОСОБА_4 не одружився з ОСОБА_1 , він не знає. З 2008 році ОСОБА_4 і ОСОБА_1 стали проживати разом в смт. Куйбишеве, вони почали зустрічатися. Його матір купила квартиру, яку потім у 2004 році продала дорожче, десь за 8000 доларів США. На ці кошти, плюс матір добавила 3000 доларів США і можливо ще щось добавив ОСОБА_4 , вони придбали пай у будівлі на пісках. Більшу частину коштів на придбання житла за 13500 доларів США, давали його батьки. Про це він знає із сімейних розмов з матір`ю, які були на той час. При купівлі квартири, він присутній не був. Коли квартира була здана в експлуатацію, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 разом планували ремонт. Його брат брав кредит у АТ КБ «Приватбанк» і на ці кошти робив ремонт. Ремонт тривав довго, можливо три чотири роки. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 почали проживати у квартирі десь з 2015 року. Його батькові запропонували автомобіль за вигідною ціною, який потім ОСОБА_2 придбав за 11500 доларів. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 були обвінчані у 2014 році. Реєстрація брата була в смт. Куйбишеве. ОСОБА_4 похований в смт. Кушугум. Після смерті брата, в спірній квартирі ніхто не мешкав, ОСОБА_1 вивезла звідти всі меблі. Ключі від квартири знаходяться у ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що у лютому 2005 році її зі ОСОБА_4 познайомила невістка і попросила, щоб вони йому допомагали. Він приходив до них як до себе додому. Перші два-три роки він майже проживав з ними, а спати ходив в їхню однокімнатну квартиру. Приблизно у 2007 році ОСОБА_4 познайомив їх з ОСОБА_1 . Вони бачили її рідко, а з 2008 році більш частіше. ОСОБА_4 представив її як « ОСОБА_25 » і сказав, що вона також суддя тільки в Розівському районному суді Запорізької області. Коли вона дізналася про вінчання, то дуже здивувалася. Чи проживав ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 , вона не знає. Вона вважала, що у них склалися відносини як у колег. ОСОБА_4 розповідав, що його батьки придбали йому квартиру. За автомобіль ОСОБА_4 сказав, що йому її купив батько. Коли ОСОБА_4 в`їжджав у їхню квартиру, там був ремонт. А після того як ОСОБА_1 віддала ключі, квартира була в жахливому стані.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що приблизно у січня 2005 року ОСОБА_4 приїхав в смт. Куйбишеве, так як він був призначений суддею Куйбишевського районного суду Запорізької області. Приблизно у грудні 2006 році він попросив знайти йому нове житло. У нього була пуста однокімнатна квартира і він запропонував жити там ОСОБА_4 . З того часу і до смерті ОСОБА_4 проживав у його квартирі. Через деякий час, коли саме, він не пам`ятає, ОСОБА_4 привів до них ОСОБА_1 , до якої звертався « ОСОБА_27 ». Коли у ОСОБА_4 з`явився новий автомобіль і він запитав його про це, той сказав, що це батька. Між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 не були відносини як дружини і чоловіка. Коли він після смерті ОСОБА_4 , зайшов до квартири, то побачив, що всі шпалери були обдерті, стояв запах котів, квартира була в жахливому стані. В квартирі проживало багато котів, хоча він не надавав на це дозволу. Він зі ОСОБА_4 уклав формально договір на проживання в квартирі до грудня 2016 року. Це було необхідно для декларування доходів і майна ОСОБА_4 як суддею. Коли ОСОБА_4 приніс договір, то там була зазначена і ОСОБА_1 , коли він спитав чому, то він відповів, що так потрібно, так як вона також суддя. Договір був укладений на два роки. Після смерті ОСОБА_1 проживала до закінчення дії договору. У квартиру він зайшов вже в січні 2017 року. З якого моменту ОСОБА_1 почала проживати у квартирі, йому не відомо. Йому відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 були обвінчані, але це нічого не значить. Вхідні двері і вікна у квартирі поставив ОСОБА_4 . Проживання у квартирі ОСОБА_1 зі ОСОБА_4 він не вважає сімейними, тому що вони не були одружені, квартира була занедбана, там проживали коти, які є сильними алергенами, а дружина б такого не допустила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що років п`ять тому назад він продавав автомобіль «Сафе», китайського виробництва, синові голови гаражного кооперативу. Хто передавав йому кошти, він не пам`ятає. Якщо він написав в розписці, що отримав кошти у ОСОБА_2 , то так воно і було. Інших розписок він не писав. Він робив генеральну довіреність, на кого не пам`ятає. Розписку на ім`я ОСОБА_8 писав він, це його почерк. Але він вже не пам`ятає подробиць. Гроші йому давали в нотаріальній конторі, але хто давав, він не пам`ятає. У ОСОБА_2 не могло бути таких коштів. Гроші він отримав один раз.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив суду, що він є членом гаражного кооперативу, головою якого є відповідач. У 2013 році ОСОБА_2 сказав йому, що знайшов автомобіль для сина і попросив його подивитися, на що він погодився. Через кілька днів ОСОБА_2 з сином подивилися автомобіль, а потім вони разом з ОСОБА_6 пішли в кабінет до ОСОБА_2 оформляти довіреність і розраховуватися за автомобіль. Він чув, що ОСОБА_6 уступив за автомобіль 500 доларів. Була розмова за вартість автомобіля у розмірі 11500 доларів США. Грошові кошти він в той день не бачив.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив суду, що весною 2013 року ОСОБА_2 попросив його оцінити автомобіль «Сафе», китайського виробництва. Він сказав, що такий автомобіль не коштує 12000 доларів США, але ОСОБА_2 сказав, що він вже вирішив купити сину автомобіль. Після цього ОСОБА_2 з сином пішли розраховуватися за автомобіль. Гроші він не бачив, але ОСОБА_2 стояв з пакетом. Яким чином і на кого був оформлений автомобіль, він не знає. Автомобілем користувався ОСОБА_4 .

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Відповідно до статті 74 ЦК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України.

Аналіз указаних норм дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Представник відповідача при вирішенні питання про початок відліку строку проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу помилково виходив з дати набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України 01 вересня 2005 року, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство Сімейним кодексом, який набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом, а саме 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Однак, до 13.05.2004 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , тому встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 саме однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2001 року до 13.05.2004 року неможливо. Просто встановлення факту спільного проживання у період з 2001 року до 13.05.2004 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , як просить про це позивач, чинним законодавством не передбачено.

При застосуванні положень статті 74 Сімейного кодексу України необхідно виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 Сімейного кодексу України суди повинні встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно (постанова Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11).

Для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Частина 2 статті 3 Сімейного кодексу України визначає, що, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету, а інше не встановлено письмовою угодою між ними (Постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13).

Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди повинні встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Судом встановлено, що у період з 01 січня 2004 року до 11 лютого 2016 року, коли помер ОСОБА_4 , ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели разом спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю у розумінні статті 74 Сімейного кодексу України.

Вказаний факт підтверджується: свідоцтвом про вінчання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 від 23.11.2014 року (вінчанням є здійснення церковного шлюбного обряду, який благословляється церквою та висловлює наміри сторін на створення сім`ї, спільне проживання та народження спільних дітей), довідками з Кушугумської селищної ради про те, що у період з 2001 року по червень 2006 року ОСОБА_1 проживала разом із співмешканцем ОСОБА_4 в селищі Кушугум, довідкою Куйбишевської сільської ради про те, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_1 з 25.06.2008 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , публічним висвітленням спільного проживання сторін у період з 2001 року по 11.02.2016 року та позиціонування їх як сімейної пари, яка проживає разом, що підтверджується декларацією про доходи, зобов`язання фінансового характеру та майновий стан державного службовця за 2004 рік ОСОБА_4 , декларацією про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 , письмовими додатковими поясненнями ОСОБА_1 , наданими 14.01.2016 року Пологівській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, а також показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 Сімейного кодексу України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Згідно із частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , і автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які належать їм на праві спільної сумісної власності, а їх частки є рівними.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину вказаного майна.

Відповідач і його представник не надали суду достатніх доказів, щоб спростувати презумпцію спільності права власності позивача та ОСОБА_4 на вказане майно.

Крім того, позивачем були надані квитанції, згідно з якими вона здійснювала у період з 2004-2008 р.р. замовлення і сплачувала кошти за розробку дизайн проекту і проведення ремонту в спільній квартирі та на придбання туди вхідних дверей, газового котла, душової кабінки, плити, кондиціонера, а також копії квитанцій про сплату нею квартплати і комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_6 .

Також позивача просила суд визнати договір дарування, укладений в простій письмовій формі між нею і ОСОБА_4 , від 12.02.2015 року автомобіля «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсним, і визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, посилаючись на те, що вони мали намір у подальшому нотаріально посвідчити і переоформити автомобіль на неї, але через постійну зайнятість на роботі, тривале перебування автомобіля в ремонті і відсутність конкретної суми грошових коштів, необхідних для оформлення договору, вони не встигли це зробити за життя ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Позивачем не доведено факту безповоротного ухилення ОСОБА_4 від нотаріального посвідчення правочину. Крім того, чинним законодавством не встановлено, що договори дарування автомобіля підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабміну № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Спірний автомобіль ОСОБА_4 , як власником автомобіля, з реєстрації не знімався, останній є зареєстрованим власником цього автомобіля, а позивач, яка вважає себе власником вказаного транспортного засобу, жодних заходів для його реєстрації за собою, починаючи з 12.02.2015 року і до 11.02.2016 року, не вжила.

Отже, спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.

Таким чином, сам по собі договір дарування вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у встановленому порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від дарувальника до обдарованого, а, отже, спірний автомобіль у власність позивача не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.

Доводи позивача про те, що право власності за договором дарування автомобіля виникло у неї з моменту передачі автомобіля за договором є безпідставними з огляду на зазначені вище обставини.

Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 25, 36, 60, 70, 74 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування дійсним та визнання права власності, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , Куйбишевська державна нотаріальна контора Запорізької області задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 зі ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у період з 14.05.2004 року по 11.02.2016 року.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , і автомобіль «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «Great wall safe», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 11.06.2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик