Справа № 713/1120/21
Провадження №2/713/395/21
РІШЕННЯ

іменем України

29.07.2021 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судового засідання Андрюк О.Д., з участю представника позивача ОСОБА_1 , з участю представника відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

Позивач ОСОБА_3 , звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначених за рішенням суду до відповідачки ОСОБА_4 .

Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2020 року з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки з усіх видів заробітку на 1500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтував наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_5 . Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2020 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2020 року. Даним рішенням стягнуто на користь ОСОБА_4 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 23.06.2020 року. Як на підставу зменшення розміру аліментів послався на те, що часто хворіє, у нього погіршився стан здоров`я, необхідна негайна операція, в зв`язку з викривленням переділки носа. Також хворів - гіпоплазією правої легені та на даний час його турбують легені, потрібне лікування. Зазначені обставини свідчать про зміну його здоров`я та матеріального стану, так як потрібні власні гроші на оперування та ліки, які постійно приймає і витрачає на них гроші. Зазначив, що не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, не займається підприємницькою діяльністю. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, та його тяжке матеріальне становище, в зв`язку з чим, відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові, просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, підтримала відзив, де зазначила, що посилання викладені ОСОБА_3 не можуть бути самостійною вимогою про зменшення розміру аліментів в силу того, що позивач, окрім зламаного носа не надав інших доказів, які можуть бути належними та допустимими доказами щодо погіршення його матеріального становища, стану здоров`я, зміну сімейного стану тощо. При прийнятті рішення станом на 29.07.2020 року судом було взято до уваги (арк.6 абзац 1), де зазначено « стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, сімейний стан платний аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів дитину за рішенням суду». Зазначила, що починаючи з досягнення дочкою трьохрічного віку, тобто з 3 квітня 2021 року матеріальний стан позивача покращився на 500,00 гривень щомісячно, адже рішення суду щодо стягнення 500,00 гривень на її утримання виконано. Звертаючись до суду з даним позовом позивач обґрунтував свої вимоги положенням ч.1 ст.192 СК України, при цьому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь, шляхом зміни способу їх стягнення з 1/4 частини на тверду грошову суму. Разом з тим, ст.192 СК України, передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення. Просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідно до ч.3 ст.181 СК України, право на зміну способу стягнення аліментів має одержувач аліментів, тобто ОСОБА_6 , а тому тільки за її заявою може бути змінений спосіб стягнення. аліментів. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , відповідачку ОСОБА_4 , представника відповідачки ОСОБА_2 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з відповідачкою ОСОБА_4 з 18 листопада 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2020 року - розірвано, що підтверджується копією заочного рішення.

Від шлюбу є одна неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 22.03.2018 року. сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №18.

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.07.2020 року вирішено стягувати із ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підтвердження позивачем ОСОБА_3 позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів на утримання дітей, визначених за рішенням суду, надано наступні докази:

Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 11.05.2021 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 в період з 26.06.2020 року по квітень 2021 року сплачував аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів).

Виписка з амбулаторної медичної картки ОСОБА_3 з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 встановлено діагноз: викривлення переділки носу з порушенням носового дихання. Хронічний бронхіт гіпоплазія правої легені. Рекомендовано оперативне лікування.

Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.04.2021 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 потребує оперативного лікування (викривлення носу з порушенням носового дихання).

Акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 від 12.05.2021 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 проживає у житлового будинку покійного дідуся за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 станом на 12 травня 2021 року не працює, земельної ділянки немає.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа №143 цс13) Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

08 липня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а тому розмір стягуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2021 році», у 2021 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривні..

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При зверненні з даним позовом позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів змінився настільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі.

Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом до суду, позивач ОСОБА_3 посилається на те, що офіційно не працює, проживає у будинку покійного дідуся, земельної ділянки немає, стан здоров`я погіршився, потребує оперативного втручання.

Відповідно до правового висновку ВСУ викладеного від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460 св 20) визначено:

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого

СК України та згідно Закону України «Про виконавчепровадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

З досліджених доказів, зокрема розрахунку заборгованості Вижницького районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №22.1.2б/12413 від 11.05.2021 року вбачається, що розмір аліментів, які позивач сплачує за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини становить 1/4 його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому визначений розмір аліментів відповідає як нормам чинного законодавства, так і встановленим обставинам справи, та не порушує гарантоване право позивача на отримання ним його заробітку.

Враховуючи наявні обставини справи, суд вважає існуючий розмір аліментів не завищеним, обґрунтованим та таким, що відповідає ст.182 СК України, а зміна розміру аліментів на утримання дитини в сторону зменшення необґрунтовано та безпідставно погіршить матеріальне становище дитини та унеможливить забезпечення належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини.

Позивач ОСОБА_3 звертаючись з даним позовом просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини в частці від його доходу, на тверду грошову суму в розмірі 1500,00 гривень.

Аналізуючи вимоги ч.3 ст.181 СК України, встановлено, що вибір способу стягнення аліментів є виключним правом саме стягувача аліментів. Дане право стягувача є безумовним, суд не може на власний розсуд змінювати спосіб стягнення аліментів незалежно від провадження, в якому стягуються аліменти.

Таким чином позивач ОСОБА_3 , наділений правом на подачу даного позову у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, визначених за рішенням суду, необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.180, 181, 182, ч.1, 2 ст.184 СК України, п.3 п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» керуючись ст.ст. 4, 12, 13, ст.76, 77, 81, 274, 279, 258-265, 354 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя І. А. Кибич