Дата документу 04.08.2021 Справа № 337/385/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/385/20 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Провадження № 22-ц/807/1474/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 з 18.09.2004р., від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З жовтня 2015 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. За домовленістю подружжя діти залишились проживати з матір`ю. Старша донька ОСОБА_4 з народження має вади здоров`я, інвалідність з дитинства підгрупи «А», потребує стороннього догляду. Матір перебуває у відпустці по догляду за дитиною, займається вихованням та лікуванням дітей. Вважає, що вона, на відміну від ОСОБА_1 , краще знає всі особливості догляду та лікування старшої доньки ОСОБА_4 . Закінчила курси масажу, супроводжувала доньку під час оздоровчих та реабілітаційних лікувань.

22.01.2020р. ОСОБА_1 самовільно забрав дітей до себе та відмовляється повертати їх матері. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року позов

задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляцій-

ну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду в тій частині, що визначення місця проживання з матір`ю буде відповідати найкращим інтересам дітей, в той час як, на його думку, згідно із зібраними доказами дітям краще буди проживати у житловому будинку з ним, де створені всі необхідні умови для дитини-інваліда, де доглядати за дитиною-інвалідом йому будуть допомагати його дружина та винайнятий працівник (няня ОСОБА_7 ). Тому просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві на скаргу ОСОБА_2 зазначала, що суд правильно визнав, що з огляду на те, що вона обізнана та навчена догляду за дитиною-інвалідом, оскільки здійснює такий догляд з народження дочки, то саме з нею належить визначити місце проживання дітей. Вказує, що частково не погоджується з деякими обставинами, як вони встановлені судом, але, оскільки її позов задоволено в цілому, то вважає, що підстав для скасування рішення за скаргою відповідача не мається.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Піскарьова А.О., який підтримав апеляційну скаргу, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника - адвоката Остапенка А.І., які заперечували проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахуван-

ня найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004р. (т.1 а.с. 12).

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 13-14).

02.03.2020р. шлюб між сторонам був розірваний рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя (а.с. т.1 а.с. 160). В рішенні вказано, що шлюбні відносини припинені з жовтня 2015 року, після чого діти залишились проживати з матір`ю. Дані обставини сторонами не оспорюються.

23.04.2020р. ОСОБА_2 уклала шлюб із ОСОБА_8 (т.1 а.с.198).

ОСОБА_4 , 2007 року народження, є дитиною з інвалідністю з дитинства, підгрупа «А», у зв`язку із вродженим пороком головного мозку (т.1 а.с. 11).

ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною з інвалідністю (т.1 а.с. 9, 10)

Згідно медичної документації, ОСОБА_4 потребує спостереження ортопеда, педіатра, невролога за місцем проживання. Враховуючи складність патології та тривалості лікування, дитина потребує постійного догляду з боку матері, яка інформована про особливості догляду та лікування даної категорії пацієнтів (т.1 а.с.18).

Запорізький міський територіальний центр соціального обслуговування надав інформацію про те, що дитина з інвалідністю ОСОБА_4 отримувала реабілітаційні послуги у відділенні комплексної реабілітації дітей з інвалідністю з 2013 по 2019 роки. Протягом кожного курсу реабілітації дитина отримувала послуги з психолого-педагогічного та соціально-побутового патронажу, психолого-педагогічної діагностики, корекції, консультування та з фізичної реабілітації. Заняття з дитиною проводились вихователем два рази на тиждень вдома у дитини за адресою: АДРЕСА_2 за участі матері ОСОБА_2 Дитина пересувається у візку, навичками самообслуговування не володіє, повністю залежить від дорослого. Мати дитини відповідально ставиться до виконання завдань індивідуальної програми реабілітації, зацікавлена в її розвитку. Вдома мати забезпечує розвивальне середовище дитини з допомогою спеціального меблевого обладнання, дитина завжди доглянута, охайна. Батько дитини ОСОБА_1 жодного разу у відділенні не

з`являвся (т.1 а.с.72-73).

ОСОБА_2 супроводжувала доньку ОСОБА_2 під час курсів реабілітації в ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» в м. Трускавець у період з 2009 по 2018 роки (т.1 а.с. 73-84).

Відповідно до інформації з КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Оберіг» ОСОБА_4 у 2016-2017 році навчалась у закладі у підготовчому класі за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями. Потребувала індивідуального підходу, постійного контролю зі сторони дорослих у навчанні, особливо у побуті. Мати приділяла багато уваги та контролю за вихованням дитини (т.1 а.с. 88).

ОСОБА_5 , 2015 року народження, з 2018 року відвідує дошкільний підрозділ Запорізького загальноосвітнього навчально-виховного комплексу № 108 (т.1 а.с.20). Вихованням дитини займається матір. Батько дитини дошкільний заклад не відвідував.

Також ОСОБА_5 у 2019 році відвідувала танцювальний гурток у супроводі матері (т.1 а.с. 87).

ОСОБА_2 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (т.1 а.с. 69-71).

Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Квартира є чотирикімнатною (т.1 а.с. 179-181, 185).

28.08.2020р. спеціалістом відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР та фахівцем відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді здійснено обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно зі складеним в ході обстеження актом встановлено, що вказана квартира є чотирикімнатною, в якій створені задовільні умови проживання. Для дітей наявні окремі спальні місця, є іграшки для ОСОБА_5, шафа для одягу дітей та все необхідне для їх проживання. Для дочки ОСОБА_4 є мат для занять, стілець для годування, інвалідний візок, вертикалізатор, підгузки. Квартира обладнана всією необхідною побутовою технікою ( т. 2 а.с. 50, 55).

ОСОБА_2 уклала декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, у відношенні дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 із лікарем Запорізького центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 ОСОБА_12 , який розташований по АДРЕСА_5 (т.1 а.с. 191-192).

Позивач ОСОБА_2 має позитивні характеристики з місця проживання (т.1 а.с. 236-240).

Відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_6 (т.2 а.с. 21-26). Але будинок придбано під час шлюбу з ОСОБА_2 , яка відстоює свої права на нього у суді.

На обліку у нарколога та психіатра ОСОБА_1 не перебуває (т.2 а.с. 27-28).

Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 28.01.2020 року, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають в будинку разом з батьком. Санітарно-гігієнічні норми в належному стані, діти мають окремі спальні місця, наявна шведська стінка, столик для массажу, інвалідний візок для старшої дитини.

Разом із відповідачем проживає його дружина ОСОБА_13 , яка має позитивну характеристику з місця роботи (т.2 а.с.31, та місця проживання (т.2 а.с.32). Протипоказань згідно висновків нарколога та психіатра не має (т.2 а.с. 33, 34).

01.12.2019р. ОСОБА_1 уклав договір із нянею ОСОБА_7 про здійснення догляду за дітьми з понеділка по суботу з 07 до 19 години (т.2 а.с. 36).

08.10.2020р. орган опіки та піклування районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради надав висновок по справі, відповідно до якого вважає за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 49-52).

Судом були також були допитані чисельні свідки за клопотанням обох сторін.

Зібравши всі вище перелічені документи та оцінивши їх у сукупності із поясненнями свідків, висновком органу опік та піклування, поясненнями сторін, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обидва батьки добре ставляться до своїх дітей, виконують свої батьківські обов`язки, позитивно характеризуються, створили належні умови для проживання дітей, бажають, щоб діти проживали саме з кожним з них, але відповідач має кращий матеріальний стан. При такій ситуації, надаючи перевагу матері та визнаючи місце проживання дочок з нею, суд вказував, що ОСОБА_2 на відміну від ОСОБА_1 , набула багаторічний досвід догляду за дитиною з інвалідністю, інформована про особливості лікування доньки ОСОБА_4 , яка потребує постійного стороннього догляду, в тому числі, проведення гігієнічних процедур, які доцільно виконувати матері, ніж батьку, а також суд вважав, що здійснювати догляд за молодшою донькою ОСОБА_5 в силу її п`ятирічного віку також зручніше матері.

В апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 вказується, що ці висновки суду є помилковими. Він зазначив, що суд неправильно встановив ті обставини, що він проти волі позивача забрав у неї спільних дітей, в той час як позивач сама погрожувала йому віддати дочку-інваліда ОСОБА_4 , якщо він не сплатить їй 25 000 доларів США. Тому він і забрав ОСОБА_4 до себе на постійне місце проживання та виявив, що ОСОБА_2 не дотримувалась рекомендацій лікарів щодо її лікування, у зв`язку з чим останній потребувалась додаткова операція. Оскільки на операцію разом із ОСОБА_4 поїхали обоє батьків та його нова дружина ОСОБА_13 , то у його будинку була залишена менша дочка - ОСОБА_5 із нянею ОСОБА_7 . Після проведення операції ОСОБА_4 та виписки з лікарні ОСОБА_2 дорогою додому з м. Харкова побажала вийти з машини та залишила ОСОБА_4 на нього, а також залишилась у нього і молодша дочка.

Між тим, ці обставини заперечувала ОСОБА_2 , вказуючи, що операція для ОСОБА_4 була плановою, а не викликаною її як матер`ю недбалим ставленням до здоров`я дочки та невиконанням рекомендацій лікарів; з машини дорогою додому після операції її було вигнано відповідачем, а молодшу дочку не повернуто після тимчасового перебування у будинку відповідача на час операції ОСОБА_4 у зв`язку її перебуванням з старшою дочкою у лікувальному закладі. Тобто відповідач самовільно змінив визначене у добровільному порядку між ними місце проживання дітей, забравши їх примусового до себе.

Вказані обставини судом у рішенні не висвітлювались у вказаному сенсі, але на стадії апеляційного провадженні колегія з`ясувала на підставі зібраних матеріалів справи, що жодна з версій того, як діти опинились у батька, достеменно не підтверджується, та носить характер суб`єктивного бачення сторонами причин зміни місця проживання дітей.

Але встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до поліції з приводу неповернення дітей їй батьком після проведення операції ОСОБА_4 у січні 2020р.

Колегія вважає, що висловлені сторонами обставини зміни місця проживання дітей є їх припущеннями, оскільки не доводяться достеменно відповідними доказами, а тому не мають правового значення, а є важливим саме те, що між сторонами в дійсності виник спір щодо місця проживання дітей, та кожна із сторін прагне проживання дітей саме з ним, і тому слід встановити, чи правильних висновків з цього приводу дійшов суд щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Не підтверджуються матеріалами справи також доводи відповідача, що дитині ОСОБА_4 операцію 17.01.2020р. проведено через недбале ставлення матері до рекомендацій лікарів, оскільки операція передбачала видалення пластин «Стабіліс» проксимального відділу бедер з двох боків, які були встановлені під час попередньої операції 29.08.2019р., що слідує з виписок з історії хвороби дитини, тобто була плановою, як стверджує позивач ( т. 1 а.с. 193, 194).

В останній з виписок від 22.01.2020р., серед іншого, зазначено, що з урахуванням складної патології та тривалості лікування, дитина потребує постійного догляду матері, яка інформована про особливості догляду та відновлювального лікування такої категорії пацієнтів.

Представник відповідача - адвокат Піскарьов А.О. також зазначав, що позивач не має реєстрації у житловому приміщенні, яке визначила як місце проживання для дітей із нею, а тому фактично не підтверджено, що вона може визначати цю квартиру для проживання із дітьми, але суд цих обставин не перевірив, визнавши, що ця квартира має належні умови для проживання дітей.

Між тим, на стадії апеляційного провадження були перевірені ці ствердження шляхом отримання Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, згідно з яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Тобто є підтвердженими як реєстрація позивача у квартирі за вказаною адресою, перевіреній комісією органу опіки та піклування на предмет умов проживання, так і наявність у позивача права спільної сумісної власності на цю квартиру. А тому ця квартира може бути об`єктом користування позивача із дітьми, та, відповідно, для визначення її місцем проживання дітей з матір`ю ОСОБА_2 .

Також, в апеляційній скарзі наводяться пояснення свідків ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , які, на думку відповідача, доводять, що його умови проживання більш підходять для проживання дітей, зокрема, дитини-інваліда ОСОБА_4 , а також, що ним організовано догляд за дітьми краще, оскільки ним винайнято няню для дітей, а також його нова дружина гарно слідкує за дітьми, зокрема, за інвалідом ОСОБА_4 .

Проте колегія наголошує на тому, що ці пояснення відповідачем вилучено як самостійні докази щодо його переваг у створенні умов для проживання дітей з ним із сукупності інших, в той час як суд оцінював ці пояснення свідків разом з іншими доказами у комплексі. А тому, колегія не може враховувати лише ці пояснення як підстави для висновку про помилковість вирішення судом спору по суті.

З цього приводу колегія зазначає, що суд належним чином проаналізував всі зібрані у справі докази, врахував правові позиції зі спірного питання, та на цьому підґрунті базував свої висновки, вказуючи, що обидва батьки є сумлінними та позитивними, створили належні умови для дітей. Та при цих рівних умовах суд правильно надав перевагу матері з урахуванням статі дітей, їх віку та фізичних вад і стану здоров`я старшої дитини з огляду на те, що старша донька ОСОБА_4 має інвалідність з дитинства, у зв`язку із чим позивач ОСОБА_2 після її народження не працювала, займалась її лікуванням та реабілітацією, продовжує перебувати у відпустці по догляду за дитиною з інвалідністю. Тобто, ОСОБА_2 на відміну від ОСОБА_1 , який весь час працював, матеріально забезпечуючи сім`ю, набула багаторічний досвід догляду за дитиною з інвалідністю, інформована про особливості лікування доньки ОСОБА_4 , має відповідні навички.

Колегія повністю погоджується з цими висновками суду, які не спростував відповідач, оскільки все, на що він посилається в скарзі, суд належним чином дослідив та врахував при вирішенні справи.

Обставини, на які послався у своїх поясненнях адвокат відповідача - Піскарьов А.О. в ході апеляційного розгляду, а саме, що житлове приміщення, у якому визначено місце проживання дітей з позивачем, знаходиться на дев`ятому поверсі, що начебто утруднить її догляд за дитиною-інвалідом, яка може пересуватись тільки у інвалідному візку за допомогою сторонніх осіб, не можуть бути підставами для скасування рішення. Оскільки з урахуванням такого стану старшої дитини додаткова допомога, як з`ясовано в ході розгляду справи, потребується як матері, так і батьку, який, не маючи на теперішній час інших дітей, крім спільних з позивачем, винаймає няню для них, а також доглядом дітей займається його нова дружину. Отже, здебільшого, відповідний догляд за дитиною-інвалідом здійснює не він сам, а інші особи.

За таких обставин, і позивач ОСОБА_2 не позбавлена можливості користуватись допомогою інших осіб для завозу інвалідного візка до ліфту будинку.

Отже, ці обставини не можуть створювати перевагу для батька у вирішенні питання визначення місця проживання дітей.

Натомість, не позбавлені сенсу в цій частині заперечення позивача, яка вказувала, що старша дочка деколи має приступи, які купіруються лише медичними працівниками за допомогою виклику «швидкої допомоги», яка у місті Запоріжжі приїздить швидко, в той час як у селі, де розташовано будинок відповідача, «швидку допомогу» слід чекати довго, що створює небезпеку для стану здоров`я дочки ОСОБА_4 .

Адвокат Піскарьов А.О. зазначав, що, визнавши, що обидва з батьків позитивно характеризуються та мають належні умови для дітей, в той же час визначив місце проживання обох дітей з матір`ю, хоча відповідач не заперечував би проти визначення місця проживання хоча б однієї дочки з ним, та погоджувався, навіть, щоб це була дочка-інвалід ОСОБА_4 .

Але з цього приводу колегія погоджується з думкою ОСОБА_2 , що з огляду на стан здоров`я ОСОБА_4 розлучати її з сестрою не можна, оскільки знаходження поруч здорової та активної сестри створює позитивну атмосферу та добре впливає на її психічний та фізичний стан. А молодша дочка при цьому може, мешкаючи в місті Запоріжжі, продовжувати відвідувати дошкільний заклад та танцювальний гурток, чого вона була позбавлена у селі.

Таким чином, всі перелічені обставини свідчать про те, що суд дійшов правильного та ґрунтованого висновку, визначивши місце проживання дітей на теперішній час з матір`ю, та за доводами скарги таке рішення скасувати або змінити не можна. Тому колегія відповідно до приписів статті 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Між тим, колегія зазначає, що у випадку неналежного виконання своїх батьківських обов`язків позивачем або зміни умов проживання дітей матір`ю в бік погіршення на шкоду інтересам дітей в подальшому можуть бути підставами для вирішення питання в позовному провадженні про зміну місця проживання дітей.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.