Справа № 521/1271/21
Провадження №2/523/2923/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"19" липня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики звернувся адвокат Жекало Ігор Сергійович. В обґрунтування позову адвокат зазначив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.02.2018 року було укладено договір позики № 22/02/18-1, за умовами якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі: 105 091 грн. 42 коп., що за курсом НБУ на день укладання договору становило 3 894 долари США. Згідно зазначеного договору ОСОБА_2 грошові кошти мав повернути у строк до 22.05.2018 року, в подальшому між сторонами було укладено Додаткову угоду, згідно якої відповідач мав повернути борг до 22.05.2019 року. Однак, позичальник умови договору позики порушив, грошові кошти у визначений час не повернув. На підставі викладеного, адвокат позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 основну суму боргу в розмірі: 109 236 грн., 05 коп., інфляційні збитки в розмірі: 4 533 грн., 30 коп., 3% річних у розмірі: 5 422 грн., 90 коп., неустойку (1% за кожен календарний день прострочки) у розмірі: 660 878 грн. 10 коп.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.02.2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2021 року цивільну справу прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали, відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його адвокат Жекало Ігор Сергійович не з`явились, разом з цим, адвокат позивача звернувся до суду з заявою про слухання справи за відсутності сторони позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.32).

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.27, 31), за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Разом цим, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, не надав заперечень щодо розрахунку або доказів щодо виконання зобов`язань за договором розписки, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів.

Судом враховується положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 липня 2021 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.02.2018 року було укладено Договір позики № 22/02/18-1. Згідно даного Договору позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі: 105 91 гривня, 42 копійки, що на день укладення договору позики еквівалентно 3 894 доларам США. За умовами Договору позики позичальник зобов`язався повернути позику у визначений Договором строку, а саме, до 22.05.2018 року. За домовленістю сторін позика є безвідсотковою.

Також, судом встановлено, що укладений між сторонами Договір позики містить графік повернення Позичальник коштів наступним чином: 5 343 грн. 63 коп., до 22.03.2018 року, 5 343 грн. 63 коп., до 22.04.2018 року та 94 404 грн., 16 коп., до 22.05.2018 року.

Відповідно до п.10. Договору у разі прострочення виконання зобов`язання Позичальником за даним договором, останній зобов`язується сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості.

Відповідно до п.12 Договору у випадку невиконання Позичальником зобов`язання за цим Договором, даний Договір може бути поданий Позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним Договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку (а.с.5-6).

Згідно Додаткової угоди укладеної 22.02.2019 року до Договору позики № 22/02/18-1 від 22.02.2018 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали Додаткову угоду про внесення змін до п.1,5,6.1 Договору виклавши їх в наступній редакції:

«п.1.Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти у сумі: 105 148 грн. 24 коп., що є еквівалентом 3, 894 долари США, за курсом НБУ 1-долар США =27.002630 грн., встановленим на момент укладення даного договору, в свою чергу Позичальник зобов`язується повернути позику визначений цим договором строк, та згідно з визначеним цим Договором умовами Сторони домовились, що загальна в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим Договором буде відповідати еквіваленту 3 894 долари США, не пізніше ніж через 3 (три) місяці з моменту укладення даного Договору, тобто до 22.05.2019 року. за домовленістю Сторін позика є безвідсотковою.»

«п.5.5. Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики визначене в п.1 даного договору відповідно до наступного графіку: 5 346 грн. 52 коп., до 22.03.2019 року включно, 5 346 грн. 522 коп., до 22.04.2019 року включно та 94 455 грн. 19 коп., до 22.05.2019 року включно.

«п.6.1. За умови дострокового повернення позики до 22.03.2019 року (включно) сума боргу становить: 94 455 грн. 19 коп., - еквівалент 3 696 доларів США.

«п.6.2 За умови дострокового повернення позики до 22.04.2019 року (включно) сума боргу становить: 99 801 грн. 72 коп., - еквівалент 3 696 доларів США (а.с.7).

Судом також досліджується розписка складена 22.02.2019 року згідно якої ОСОБА_2 ,, отримав від ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі: 105 148 грн. 24 коп., що еквівалентно 3 894 долари США, згідно додаткової угоди від 22.02.2019 року до Договору № 22/02/18-1 від 22.02.2019 року і зобов`язується повернути позики в строк до 22 травня 2019 року включно (а.с.8).

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладеного Договір позики та розписки про отримання грошових коштів у розмірі: 105 148 грн. 24 коп., що еквівалентно 3 894 долари США, які відповідач зобов`язався повернути позикодавцю у строк до 22.05.2019 року включно.

Звертаючи до суду із позовом про стягнення коштів за договором, позивач зазначив, що позичальник порушив умови Договору позики та не повернув грошові кошти визначені договором, не вижив жодних заходів щодо врегулювання спору, не проявив добросовісність, а відтак, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Судом встановлено, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, однак, до суду не з`явився, не надав заперечень щодо розрахунку а також відомостей щодо часткового погашення боргу тощо.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

У частині першій статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що згідно Договору позики останній є безвідсотковим.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.

Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність оригіналу боргової розписки у кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Судом встановлено, що оригінали боргових розписок перебувають у позивача по справі та в них відсутні будь-які застереження щодо часткового виконання зобов`язання.

Доказів щодо повернення суми боргу або частково виконання зобов`язання суду надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом, при вирішенні даної справи, враховується висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня, як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У постанові № 127/15672/16-ц від 08 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Згідно розрахунку відсотків за користування грошовими кошами, представником позивача ОСОБА_3 , надано суду розрахунок, за яким: сума заборгованості становить: 109 236 грн. 05 коп., дата розрахунку: 23.05.2019 року (тобто наступний день невиконання зобов`язання) та 16.01.2021 року (дата закінчення нарахування), що відповідно є таким: 109 236 грн. 05 коп., *605 (кількість днів), ставка 3% =5 422 грн. 90 коп. (а.с.12).

Таким чином, наданий суду розрахунок суми 3 % річним, є таким, що відповідає вимогам закону та Договору позики згідно Додаткової угоди.

Щодо розрахунку інфляції, представником позивача надано розрахунок інфляційних збитків згідно якого, інфляційні збитки становлять: 4 533 грн. 30 коп., виходячи з наступного: 109 236 грн. 05 коп. (сума боргу), 104, 15 сукупний індекс інфляції, місяці прострочення: червень 2019 року по листопад 2020 року =4 533 грн. 30 коп., (інфляційні збитки за вказані періоди) (а.с.11).

За змістом ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Судом встановлено, що грошові кошти, які є предметом договору позики та відповідно підтвердженні розпискою надані позичальнику у гривні.

Щодо вимог про стягнення неустойки в розмірі: 660 878 грн. 10 коп., представником позивача надано наступний розрахунок згідно якого: 109 236 грн. 05 коп., - сума заборгованості (валюта гривня), дата початку розрахунку: 23.05.2019 р., дата закінчення розрахунку: 16.01.2021 року, що відповідно становить: 660 878 грн. 10 коп.(а.с.10).

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України).

Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку.

Судом встановлено, що відповідно до п.10 Договору позики № 22/02/18-1 від 22.02.2018 року сторони погодили сплату Позикодавцю неустойки у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Представником позивача надано офіційний курс гривні щодо іноземних валют на дату 16.01.2021 року, де: 1(один) долар США становить: 28, 0524 грн. (а.с.9)

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, позичальником не виконано зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику в сумі: 105 148 грн. 24 коп., що еквівалентно 3 894 доларам США позикодавцю у строк визначений Додатковою угодою та розпискою від 22.02.2019 року не повернуті, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 7 800 грн. 70 коп., судові витрати сплачені ним і документально підтвердженні при подачі позову до суду.

Крім іншого, згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 19/07-1 від 19.07.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 , сплатив за Договором про надання правничої допомоги № 2907-1 від 31.03.2020 року суму гонорару у розмірі: 10 000 гривень.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підставі зазначеного, судом встановлено, що ОСОБА_1 , здійснив перерахування грошових коштів за надані послуги, витрати пов`язані з наданням правничої допомоги були неминучими та необхідними, а відтак підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 15,15,525-526,610,612,624-625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,81,89,137,141, 258,263-265, 274, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики у розмірі: 780 070 гривень 35 коп., що складається з: 109 236 грн. 05 коп., - сума основного боргу, що еквівалентно 3 894 доларам США, 4 533 грн. 30 коп., - інфляційні збитки, 5 422 грн. 90 3% річних, та 660 878 грн. 10 коп., - неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі: 7 800 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.07.2021 р.

Суддя: