П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року місто Київ

справа № 754//14338/13-ц

провадження № 22-ц/824/9175/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року, постановлену у складі судді Клочко І.В.,

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарського Олександра Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал",-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський О.В. звернувся до суду з поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження №61352537 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5005/13, виданого 20 грудня 2013 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 9 серпня 2006 року в розмірі - 420 870,67 грн., а також судовий збір - 3 441,00 грн. на користь ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року у справі №754/14338/13-ц замінено стягувача на ТОВ "Вердикт Капітал".

21 лютого 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження № 61352537, яку 24 лютого 2020 року рекомендованим листом направлено боржнику за його адресою проживання, що зазначена у виконавчому документі. Окрім цього, з метою забезпечення реального виконання рішення суду 21 лютого 2020 року винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення стягнення, про що боржник повідомлений належним чином. Боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження, оскільки накладено арешт на відкриті банківські рахунки боржника.

З відповіді обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м.Києві від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

11 листопада 2020 року та 21 лютого 2020 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено виклики за № 61352537/3192 та № 61352537/745, якими зобов`язано боржника ОСОБА_1 з`явитися до виконавця та надати документи і відомості, згідно з зазначеним у викликах переліком.

Боржник до виконавця не з`являється, вимоги приватного виконавця ігнорує, заборгованість за виконавчим документом не сплачує.

З дати набрання рішення законної сили та станом на день звернення до суду з поданням, боржник ОСОБА_1 всю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального, фактичного та повного виконання не вчинив, що вказує на ухилення від виконання рішення суду.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що боржник офіційно ніде не працює, проте отримує пенсію, кошти на виявлених рахунках боржника у банківських установах -відсутні; згідно відповіді МВС України, встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, який перебуває у розшуку, згідно постанови про розшук майна боржника від 24 лютого 2020 року; згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що за боржником зареєстрована земельна ділянка, яка перебуває в іпотеці у ТОВ "ФК Фактор Плюс".

Таким чином дій, направлених на погашення заборгованості за рішенням суду боржник не проводить, до приватного виконавця не з`являється, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 8 липня 2020 року надано відповідь про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово перетинав державний кордон України на протязі 2018-2020 років.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарського О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 ..

Не погоджуючись з такою ухвалою стягувач ТОВ "Вердикт Капітал" подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України боржника ОСОБА_1 до погашення заборгованості за виконавчим документом у повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_1 рішення суду не виконує, ухиляється від покладених на нього зобов`язань. На виклики приватного виконавця не з`являється. Безпідставне та необґрунтоване невиконання рішення суду, яким стягнуто з ОСОБА_1 суму боргу, порушує законні права та інтереси стягувача та нівелює сутність рішення суду та мету його ухвалення.

ОСОБА_1 достовірно обізнаний про існування рішенні суду, яке не виконує, останньому також відомо про наявність відкритого виконавчого провадження № 61352537, адже на адресу за якою він проживає приватним виконавцем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, а також виклики до приватного виконавця.

Сума, що підлягає стягненню на підставі невиконаного рішення суду є значною, а саме: 424311,67 грн.

Із врахуванням того, що ОСОБА_1 регулярно виїжджає за кордон, він має фінансову можливість виконувати рішення суду та сплачувати поступово заборгованість, яка виникла на підставі рішення суду.

Позиція суду в оскаржуваній ухвалі є проявом надмірного формалізму, що в свою чергу нівелює обов`язковість судових рішень та суперечить основоположному принципу судочинства, так як відповідно до частини п`ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Чорний О.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Кошарського О.В. знаходиться виконавче провадження № 61352537 з виконанн6я виконавчого листа №2-5005/13, виданого 20 грудня 2013 року Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 9 серпня 2006 року в розмірі 420 870,67 грн., а також судовий збір 3441 грн., а всього 424 311,67 грн. на користь ПАТ "Дельта Банк".

21 лютого 2020 року постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження, яку 24 лютого 2020 року рекомендованим листом направлено боржнику за адресою його тпроживання, що зазначена у виконавчому документі.

21 лютого 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна та коштів боржника у межах суми звернення.

Згідно відповіді обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України в м.Києві від 28 лютого 2020 року боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

21 лютого 2020 року та 13 листопада 2020 року приватним виконавцем на адресу боржника направлено виклики, якими зобов`язано боржника з`явитися до виконавця та надати документи і відомості, згідно з переліком зазначених у викликах.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що обмеження боржника у праві виїду за межі України може мати місце лише тоді, коли буде встановлено факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Наданими приватним виконавцем документами не підтверджується факт ухилення боржника від виконання судового рішення.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нею відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п.5 ч. ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Згідно з вимогами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Самі по собі наявність невиконаних грошових зобов`язань та періодичні поїздки боржника за кордон, без доведення ухилення останнього від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, не можуть бути підставою для обмеження особи у праві виїзду за межі своєї країни.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що з пенсії боржника ОСОБА_1 з січня 2019 року відбувається стягнення в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується інформацією про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії з урахуванням стягнення.

Факт утримання з пенсії боржника коштів в рахунок погашення заборгованості не дає підстав вважати, що в діях ОСОБА_1 наявне свідоме ухилення від виконання зобов`язань, які покладені на нього за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не надано оцінки як діям приватного виконавця, вчинених для виконання судового рішення, так і діям боржника, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки з матеріалів виконавчого провадження не вбачається факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, а сам по собі факт направлення приватним виконавцем запитів до різних установ з метою перевірки майнового стану боржника та отримання інформації щодо належності боржнику майна не може бути підставою для обмеження останнього у праві виїзду за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" залишити без задоволення.

Деснянського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 5 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус