РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 752/17778/17

Провадження № 22-ц/4815/538/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана її представником адвокатом Музичко Русланою Василівною на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2021 року (ухвалене у складі судді Зейкан Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у травні 2016 року між ним та ОСОБА_2 мали місце стосунки, від яких у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина ОСОБА_2 ( ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб по шаріату, який зареєстрований Духовним управлінням мусульман України "УММА" і видане свідоцтво про одруження та внесено запис №2/240 до книги реєстрації актів про шлюб. Зауважує, що він оплачував всі витрати ОСОБА_2 у зв`язку з вагітністю, був присутнім при народженні дитини, а після пологів, відповідач, не повідомивши його, забрала дитину з пологового будинку. Стверджує, що він є батьком дитини та бажає її виховувати.

Просить визнати його батьком дитини ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання батьківства задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт батьківства позивача підтверджується висновком експерта від 04.11.2020 року та результатами аналізу ДНК лабораторії DNA Diagnostics Center.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_2 адвокат Музичко Р.В. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, зокрема, з підстав захисту інтересів дитини, оскільки, за весь період часу з моменту її народження та до сьогодні, позивач не приймав участі у житті дитини, ні духовно, ні матеріально.

Зауважує, що у позивача є інша законна дружина та інші діти. Йому за чотири роки, окрім боротьби про запис його батьком у свідоцтві про народження дитини, більше нічого не цікавило, а ні розвиток дитини, а ні її здоров`я та благополуччя.

Наголошує, що визнання позивача батьком суперечить інтересам дитини та лише ускладнить у подальшому вчинення юридичних значимих дій в її інтересах, для яких буде потрібна батька згода.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 . Батьками дитини в актовому записі вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Запис відомостей про батька здійснений на підставі заяви матері від 01.03.2017 року №04-15.9-05-01-37.

Дані обставини підтверджуються актовим записом про народження №25 від 01.03.2017 року, складеного Зарічненським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.180).

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 128 Сімейного Кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року у справі № 478/690/18.

Відповідно до висновків молекулярно-генетичної експертизи від 04.11.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Ймовірність даної події складає 99,99999999% (а.с.215- 222).

Судом не встановлено підстав для висновку про необ`єктивність висновків вищевказаної експертизи.

Крім того, як вбачається із наявних у матеріалах справи результатів аналізу ДНК лабораторії ОСОБА_8 , ймовірність батьківства між ОСОБА_9 та дитиною ОСОБА_10 становить 99,99998%.

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є одна і та ж особа.

Протилежного матір`ю дитини ОСОБА_2 не доведено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведення позивачем факту біологічної спорідненості із дитиною ОСОБА_6 .

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Доводи ОСОБА_2 , що визнання батьківства за позивачем суперечитиме інтересам дитини жодним чином не підтвердженні та являються суб`єктивним твердженням останньої.

Разом з цим, колегія суддів вважає доцільним наголосити, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, у разі неналежного виконання своїх батьківських обов`язків, з підстав визначених положенням Сімейного кодексу України.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка подана її представником адвокатом Музичко Русланою Василівною залишити без задоволення, а рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.