Справа № 192/685/21
Провадження № 2/192/480/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тітової О.О.,

з участю секретаря - Біжко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.09.2006 в загальній сумі 13917 грн. 83 коп. станом на 12.05.2021. Заборгованість складається з 10992,03 грн. тіла кредиту, 2925,80 грн. відсотків. Також позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив, що проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши відповідну заяву між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 6000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 13917 грн. 83 коп. станом на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву в якій просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлена в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_1 28.08.2006 підписала Заяву з метою отримання кредитної картки. Заява була розглянута та 12.09.2006 було відкрито рахунок. Згідно поданої заяви відповідач просила надати кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом у 2100 грн. Базова відсоткова ставка по кредитному договору на момент підписання договору 3% в місяць. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки (а.с. 16).

Матеріали справи містять витяг з Умови та правил надання банківських послуг з відомостями про внесення змін, які не підписані відповідачем (а.с.17-26).

З довідки про надання кредитних карток ОСОБА_1 , складеної представником банку вбачається, що відповідачу видавалось 3 кредитні картки 12.09.2006, 15.01.2014 та 23.08.2017. Отже, кредитна картка неодноразово перевипускалась (а.с.14).

Позивачем також надана довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) з якої вбачаються операції старту карткового рахунку, зміни кредитного ліміту. Кредитний ліміт встановлювався в розмірі 2100 грн., збільшувався до 2900 грн., 30.05.2012 був зменшений до 2500 грн., а 20.06.2017 знову збільшений до 6000 грн., і з 13.09.2018 кредитний ліміт анульований. (а.с. 15).

Згідно з наданим банком розрахунком, викладеним в трьох документах за період з 21.09.2006 по 31.05.2015, за період з 01.06.2015 по 30.09.2019 та за період з 01.10.2019 по 12.05.2021 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 13917 грн. 83 коп., з яких: 10 992 грн. 03 коп. тіло кредиту, 2 925 грн. 80 коп. відсотки (а.с. 4-13).

Згідно виписки за договором ОСОБА_1 № б/н, складеної станом на 13.05.2021 за рахунками відповідача здійснювався рух коштів в період з 21.09.2006 по 01.05.2021 (а.с. 36-44).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами.

В Заяві від 28.08.2006 року визначений розмір кредитного ліміту, базова процентна ставка за кредитом, однак відповідальність за порушення зобов`язання, її вид та розмір, комісійні не визначені.

Матеріали справи не містять підтверджень, що сторонами погоджено зміна розміру базової процентної ставки, ніж передбачено заявою від 28.08.2006, яка погоджена банком 12.09.2006.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій позивача.

Суд вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», розміщені на сайті, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем.

Суд, відповідно до статей 633, 634 ЦК України приходить до висновку, що відповідач приєднався лише до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений про що свідчить його особистий підпис в заяві.

Зазначений висновок суду узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Судом з розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 по 30.09.2019 встановлено, що заборгованість відповідача за відсотками за вказаний період становить 702,84 грн.

Разом з цим у зазначений період банком безпідставно, без згоди відповідача з 21.11.2015 збільшено базову процентну ставку з 3% у місяць до 3,6% на місяць у зв`язку з чим нарахування відсотків відбувалось у збільшеному не передбаченому договором розмірі (а.с.7об.).

Нарахування відсотків у збільшеному не передбаченому договором розмірі здійснювалось і в подальшому у зв`язку з чим розмір заборгованості за відсотками станом на 12.05.2021 склав 2 925 грн. 80 коп.

Суд вважає, що банком неправомірно, безпідставно з 21.11.2015 нараховувались та погашались відсотки у не передбаченому договором розмірі, що призвело до штучного збільшення заборгованості відповідача як з тіла кредиту так і відсотків, як складової повної вартості кредиту.

Враховуючи, що розрахунок коштів, які необхідно повернути відповідачу у зв`язку з отриманням кредиту визначається банком за допомогою його автоматизованої системи з урахуванням змінених в односторонньому порядку умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки, суд вважає погашеною заборгованість відповідача за відсотками станом на 30.09.2019 у розмірі 702,84 грн., оскільки в заборгованості за період з 01.10.2019 по 12.05.2021 банком здійснено зарахування внесених позивачем коштів на погашення заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 2796 грн. 38 коп. та заборгованості по простроченим відсоткам у сумі 3331 грн.77 коп.

Оскільки збільшений розмір відсотків визначений банком в односторонньому порядку, договором не передбачений, відсотки, які нараховані відповідно до умов договору відповідачем сплачені, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у розмірі 2 925 грн. 80 коп. задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з тіла кредиту, тобто суми фактично отриманих та не повернутих кредитних коштів, суд виходить з такого.

Суд погоджується з доводами позовної заяви, що відповідач фактично використовував кредитні кошти банку, знімав готівку, здійснював розрахунки, тобто користувався карткою, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Картка перевипускалась.

Разом з тим, виписка з рахунку відповідача не відображає реальної заборгованості відповідача, оскільки сформована з урахуванням автоматичного списання, нарахування банком відсотків, пені, комісійних, що суперечить умовам договору.

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість відповідача станом на 12.05.2021 за тілом кредиту становить 10 992 грн. 03 коп.

Однак, в порушення умов договору позивачем безпідставно було зараховано 2093,54 грн. в погашення заборгованості по нарахованим відсоткам (2796,38 грн. 702,84 грн. відсотки станом на 30.09.2019= 2093,54) та 3331,77 грн. в погашення заборгованості по простроченим відсоткам (а.с.13).

Суд вважає, що сплачені відповідачем грошові кошти банк неправомірно відносив як на погашення кредиту, так і на погашення процентів у непередбаченому договором розмірі, сплату неустойки, в той час як збільшена процента ставка, комісійні, вид та розмір неустойки договором не передбачені.

Тобто заборгованість відповідача з тіла кредиту підлягає зменшенню на суму безпідставно погашених відсотків (нарахованих та прострочених) та становить 5566,72 грн., із розрахунку: 10992,03 грн. 2093,54 грн. 3331,77 грн. = 5566,72 грн.

Крім того, судом встановлено, що 13.09.2018 кредитний ліміт було анульовано, тобто відповідач з цього часу не мав можливості користуватись кредитними коштами. Однак, розмір заборгованості відповідача з тіла кредиту збільшувався і після анулювання кредитного ліміту за рахунок штучного нарахування банком платежів, які договором не передбачені.

Так, розрахунок заборгованості відповідача містить графу із назвою «Відсотки погашені за рахунок кредита» з розрахунку за якою судом встановлено, що за період з часу анулювання кредитного ліміту 13.09.2018 по 12.05.2021 заборгованість відповідача збільшилась за рахунок кредитних коштів на загальну суму 7695,67 грн..

Банком фактично віднесено відсотки, розмір яких договором не передбачений, у заборгованість з тіла кредиту, тобто штучно збільшено заборгованість з тіла кредиту.

Суд вважає, що заборгованість з тіла кредиту підлягає також зменшенню на суму відсотків погашених за рахунок кредиту 7695,67 грн., із розрахунку: 5566,72-7695,67 = - 2128,95 грн.

Враховуючи, що при здійсненні судом розрахунків отримано від`ємне значення -2128,95 грн., суд вважає, що відповідачем ОСОБА_1 позивачу повернуто фактично отримані та використані кредитні кошти, тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, відсутність домовленості сторін щодо збільшення розміру процентів, виду та розміру відповідальності, комісійних, а також повернення відповідачем фактично отриманих кредитних коштів, зі сплатою відсотків у визначеному договором розмірі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 207, 526, 549, 610-612, 625, 626, 628,638, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.09.2006 станом на 12.05.2021 у розмірі 13917 грн. 83 коп. та судових витрат у розмірі 2270 грн. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 05.08.2021.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ № 14360570, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова