Провадження №2/242/548/21
Справа №242/666/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «СГ «ТАС» (приватне), ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

За участю відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , -

встановив:

Позивач 03.02.2021 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказала, що 11.05.2020 року о 13 год. 10 хв. в м. Селидове по вул. Сонячна біля б.9, сталося зіткнення за участю автомобіля Kia Rio державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу, під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля ВАЗ 21013, державний номерний НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.06.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративний штраф у розмірі 340,00 грн.

Цивільно - правова відповідальність відповідача застрахована в АТ «СГ ТАС та сума франшизи передбачена договором страхування становить 2500 грн. Сума страхового відшкодування за підрахунками страховика АТ «СГ ТАС складає 3187,00 грн.

Сума страхового відшкодування згідно із заявою з вирахуванням франшизи становить 687 грн. (3187грн.-2500грн.) Отже, вважає, що відповідач повинен відшкодувати франшизу, що відповідно до полісу АО 6545960 від 26.10.2019 складає 2500,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальні збитки у зв`язку з пошкодженням автомобіля у розмірі 2500 грн. 00 коп., та судові витрати, які складаються з судового збору 908 грн. 00 коп. і правничої допомоги у розмірі 3178 грн. 00 коп..

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.02.2021 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд слухати справу в її відсутність.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи АТ СГ ТАС (приватне) у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засідання не заперечував проти заявлених позивачем вимог.

Суд вивчивши матеріали справи та дослідивши законодавство, що регулює спірні правовідносини, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , автомобіль марки Kia Rio, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстровано на ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Селидівського міського суду Донецької області від 17.06.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постановою суду встановлено, що 11.05.2020 року о 13 год. 10 хв. в м. Селидове по вул. Сонячній біля б.9 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21013, державний номер НОМЕР_2 , під час руху заднім ходом не впевнився в безпеці руху, внаслідок чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки Kia Rio, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ СГ ТАС (приватне), про що свідчить Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6545960 від 26.10.2019.

Згідно з полісом франшиза становить 2500,00 грн.

З листа АТ СГ ТАС від 13.01.2021 року за №00076/0121 вбачається, що сума страхового відшкодування згідно з заявою про страхове відшкодування з вирахуванням франшизи від 23.06.2020 становить 687 грн.

Також, у листі зазначено, що 25.06.2020 сума страхового відшкодування 687 грн. була перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Частиною 1, 2 статті 22 ЦК України передбачено, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене(упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до абз.1 п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Франшиза, це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Позивач вказував, що відповідач грошових коштів в якості сплати франшизи не надав.

Відповідач у свою чергу, даний факт не оспорював та позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Таким чином, сума франшизи в розмірі 2500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд враховує наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.133ЦПКУкраїни до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16).

Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду: договір №01-21/1 від 25.01.2021року про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Герасимеь М.В.; акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 27.01.2021року (з детальним описом робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги), за яким вартість наданих послуг становить 3178 грн. 00 коп.; квитанцію від 27.01.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила 3178 грн. 00 коп. за договором про надання правничої допомоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки позов задоволено повністю, то і витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню у повному обсязі.

Згідно із з ч.1 ст.141ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Акціонерне товариство «СГ «ТАС» (приватне), ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати на правову допомогу в розмірі 3178 (три тисячі сто сімдесят вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.04.2021 року.

Суддя В.І.Капітонов