У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., отримавши заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Деяк Святослава Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її спільного проживання зі спадкодавцем, громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю без шлюбу впродовж 20 років до його смерті. В обгрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , з яким вони впродовж 20 років проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, за її заявою 01.12.2020 року приватним нотаріусом було заведено спадкову справу. 17.05.2021 закінчився шестимісячний строк для прийняття спадщини, при цьому, окрім неї більше ніхто заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не подав. Вказує, що вона є єдиною особою, яка прийняла спадщину, про що нотаріусом видано відповідну довідку. При цьому, нотаріусом було роз`яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину, факт її проживання однією сім`єю із спадкодавцем повинен бути підтверджений рішенням суду, яке набрало законної сили, тому змушена звернутися до суду з даною заявою.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи, визначено частиною 1 статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною 2 цієї статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із вищевказаною заявою ОСОБА_1 просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім?єю без шлюбу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто з метою отримання права для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Так, статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Лише на підставі рішення суду, яким буде встановлений такий факт, особа вправі претендувати на те, щоб бути визнаною спадкоємцем четвертої черги.

У зазначених осіб право на спадкування виникає за відсутності спадкоємців за законом першої - третьої черг, не прийняття ними спадщини або усунення їх від права на спадкування.

При цьому суд враховує, що за змістом частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. 3 ст. 1277 ЦК України).

Заявником у заяві не зазначено, заінтересованих осіб (родичів) спадкодавця та (або) територіальну громаду, на права яких може вплинути факт, про встановлення якого просить заявник.

Таким чином, той факт, що заявник має намір прийняти спадщину дає підстави вважати про наявність спору про право, оскільки у такому випадку в заявника існує спір про право зі спадкоємцями або з відповідною територіальною громадою.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 521/13620/18.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене, оскільки в даному випадку вбачається спір про право, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1264, 1277 ЦК України, суддя,-

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Деяк Святослава Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити, що заявник може звернутись з даним позовом в порядку позовного провадження.

Копію ухвали надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення разом з матеріалами позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило