ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/7124/20

провадження № 22-ц/4809/973/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Мурашка С.І., Черненка В.В.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Павелко І.Л. від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання, -

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона з 28.04.2001 по 10.07.2003 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 липня 2003 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказала, що на даний час їх спільний син навчається на денній формі у Кропивницькому вищому професійному училищі № 9 та не може самостійно себе забезпечувати, а її доходу на це не вистачає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача і до закінчення навчання, тобто до 28.04.2023 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2021 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що судом при ухваленні рішення не було враховано стан його здоров`я та матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 17.12.2001 року /а.с.11/.

Згідно довідки № 652 від 10.11.2020 року, виданої Кропивницьким вищим професійним училищем ОСОБА_3 є студентом Кропивницького вищого професійного училища за професією - оператор з обробки інформації та програмного забезпечення, адміністратор. Термін навчання з 01.09.2019 року по 28.04.2023 року /а.с.7/.

Згідно довідки № 3 від 12.11.2020 року, виданою КЗ «Кіровоградський обласний центр туризму, краєзнавства та екскурсій учнівської молоді» заробіток позивача за листопад 2020 року становить 5242,50 грн. (п`ять тисяч двісті сорок дві гривні 50 копійок)/а.с.6/.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що на даний час не має постійного або тимчасового місця роботи, і як наслідок - джерела доходу в нього відсутні, на підтвердження чого надав інформацію /відомості/ Бобринецької державної податкової інспекції від 15.02.2021 року. Крім того, з 22.01.2020 року він перебуває на обліку лікування в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної рад» з діагнозом : Сч гортаноглотки ст.ІІІ ТхN1M0, кл.гр.ІІ, відповідно до довідки від 28.01.2021 року № 91.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши те, що повнолітній син сторін продовжує навчання та самостійно забезпечувати себе не може, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, суд першої інстанції дійшов правильно висновку про задоволення позову, оскільки відповідач не надав суду належних доказів відсутності в нього доходу, а також те, що за станом свого здоров`я він не має можливості працевлаштуватися.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно наданих відповідачем доказів, зокрема, Консультаційного висновку спеціаліста і Виписного КНП «ОКОЦ КОР» (а.с. 44,45) ОСОБА_1 дійсно пройшов курс лікування хіміо- гормоно- імунотерапії та інших з 26.01.21 по 01.02.21.

При виписці рекомендовано спостереження лікаря за місцем проживання.

Отже, надані докази не підтверджують факт необхідності додаткових витрат на лікування.

Доказів неможливості працевлаштування через хворобу відповідач теж не надав суду.

Сам по собі факт непрацевлаштування і відсутності в зв`язку з цим доходу, не може бути поважною причиною для звільнення від аліментів на утримання повнолітнього сина, що навчається.

Документи про встановлення групи інвалідності, які подавав відповідач в суд апеляційної інстанції, не можуть бути враховані колегією, оскільки факт, який вони підтверджують, відбувся вже після розгляду справи в суді першої інстанції і ухвалення судом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.08.2021

Судді:

О.А.Письменний С.І.Мурашко В.В.Черненко