Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в особі представника Мухамеджанової Віталії Володимирівни до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

встановив:

03.11.2020 до суду надійшов вищевказаний позов ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» до відповідача ОСОБА_1 , в якому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування у 34000 грн.

В обґрунтування заявленого представник зазначає, що 120.08.2017 в м. Ужгород відбулася ДТП за участі керованого відповідачем автомобіля марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сітроєн» p.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Власник автомобіля марки «Сітроєн» p.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до позивача як до страховика відповідача про відшкодування шкоди, отриманої внаслідок ДТП. Позивачем здійснено страхове відшкодування потерпілому в сумі 39000 грн. Оскільки відповідач керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, позивач має право регресної вимоги до нього. Стверджує, що відповідачем частково сплачено заборгованість позивачу у сумі 5000 грн., однак претензію позивача про необхідність сплати іншої частини заборгованості, відповідач проігнорував.

02.03.2021 подав заяву про застосування строків позовної давності у зв`язку з тим, що право вимоги до відповідача у позивача виникло з 12.10.2017 (здійснення виплати позивачем потерпілій в ДТП особі), а з розглядуваним позовом позивач звернувся 03.11.2020.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в заяві від 02.03.2021 просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, 02.04.2021 повторно подав заяву про застосування строків позовної давності й відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, окрім цього просив здійснити розгляд справи у його відсутності.

За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши в судовому засіданні подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку.

Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/4486228 позивачем було застраховано автомобіль марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , страхувальником значиться відповідач.

Постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2017 (справа №308/7960/17 та справа №308/7961/17) відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ст. 130 КУпАП.

При постановленні вказаних постанов судом встановлено, що 10.08.2017 позивач, керуючи автомобілем марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Citroen Jumper» p.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

14.08.2017 потерпілий (прим. власник марки «Citroen Jumper» p.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_3 ) звернувся до позивача як страховика відповідача із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Протоколом огляду автомобіля марки «Citroen Jumper» p.н.з. НОМЕР_3 від 14.08.2017, ремонтною калькуляцією від 28.08.2017, висновком про ринкову вартість вказаного автомобіля та величину зносу, актом погодження страхового відшкодування від 28.08.2017 визначено вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_3 .

Страховим актом №33095/1 та розрахунком страхового відшкодування від 11.10.2017 встановлено, що страхове відшкодування, нарахованої до виплати, становить 39000 грн.

Платіжним дорученням №131688 від 12.10.2017 стверджується, що на користь ОСОБА_3 було виплачено суму у 39000 грн.

З вимоги про сплату боргу від 27.12.2017, адресованої відповідачу видно, що позивач пред`явив вимогу відповідачу про перерахування 39000 грн. впродовж семи днів з дня отримання вказаної вимоги. Вказану вимогу позивач отримав 21.02.2020, що стверджується відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до вимог підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки вищевказаними постановами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2017 (справа №308/7960/17 та справа №308/7961/17) встановлена вина відповідача у вчиненні ДТП, а також керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, то дані обставини не потребують доказування.

Відтак, враховуючи, що відповідач на момент вчинення ДТП керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, то після виплати позивачем як страхувальником цивільно-правової відповідальності відповідача потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 39000 грн., у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а тому з цих підстав позовні вимоги є обґрунтованим.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України регламентує, що за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

В постанові від 05.12.2018 (справа №474/475/18) Верховний Суд зазначив наступне. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (стст.11, 599, 1166 ЦК). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому, за ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку щодо відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК).

Згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.04.2017 (справа № 6-2806цс16), відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач як страховик відповідача здійснив страхове відшкодування потерпілій особі 12.10.2017, перерахувавши суму у 39000 грн. на картковий рахунок потерпілого, внаслідок чого деліктне зобов`язання припинилося. Разом з тим, саме з 12.10.2017 у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача як страхувальника, який спричинив ДТП, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Розглядуваний позов надійшов до суду засобами поштового зв`язку та був зареєстрований 03.11.2020. При цьому на поштовому конверті міститься дата оформлення поштового відправлення 28.10.2020, тобто днем звернення позивача до суду з даним позовом слід вважати 28.10.2020.

Відтак, регламентований законом трирічний строк позовної давності був визначений до 12.10.2020, однак позивач звернувся до суду лише 28.10.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 264 ЦК України визначено випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною ж третьої цієї статті визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

16.07.2021 представник позивача скерував до суду копію платіжного доручення №N1CLR36738 від 16.02.2018, за яким ОСОБА_1 за договором страхування здійснив відшкодування витрат як винна особа в сумі 5000 грн.

За таких обставин, оскільки відповідачем вчинено дії, що свідчать про переривання перебігу позовної давності у три роки, а саме сплата 5000 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача від 02.03.2021 про застосування строків позовної давності.

Як зазначалося вище, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, з врахуванням сплаченої заборгованості відповідачем у сумі 5000 грн., а відтак з останнього підлягає до стягнення заявлена позивачем сума виплаченого страхового відшкодування у 34000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5, 7,13,81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, юридична адреса 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 9, р/р НОМЕР_5 у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805) суму виплаченого страхового відшкодування у 34000 /тридцять чотири тисячі/ гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, юридична адреса 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 9, р/р НОМЕР_5 у ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805) судовий збір у сумі 2102 /дві тисячі сто дві/ гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов