Справа № 606/800/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/14 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/14 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 , та станом на 1991 рік в ньому проживали та були зареєстровані: її дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_4 , онуки: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та її сестра ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. За життя ОСОБА_4 заповіту не складав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли.

ОСОБА_3 09 квітня 1997 року склала заповіт, за яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами.

ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті ОСОБА_3 пряйняв.

Позивачі отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом не можуть через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором.

Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на відповідні частки у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 за рішенням суду.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 травня 2021 року, розгляд справи було відкладено на 30 червня 2021 року та 02 серпня 2021 року.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, однак у поданій позовній заяві просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 січня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, що складається з 6-ти членів, головою якого є ОСОБА_5 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 305 від 11 грудня 1989 року. У вищезазначеному Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, вказано ім`я голови колгоспного двору як « ОСОБА_8 », замість дійсного « ОСОБА_9 » (а.с.16).

Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 281 від 29 серпня 2018 року, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі виданого Свідоцтва на право особистої власності Теребовлянською районною радою від 25 січня 1990 року, згідно рішення виконкому № 305 від 11.12.1989. Даний житловий будинок відноситься до колгоспного двору і складається з 6-х членів (а.с.24).

Відповідно до довідок №09-04/12-94, №09-04/12-95 виданих 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, домогосподарство, яке знаходиться в АДРЕСА_1 є колгоспним двором та станом на 1990 рік та 15.04.1991 головою двору була ОСОБА_5 і її сім`я складалась з наступних осіб: ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_4 - зять, ОСОБА_1 - онук, ОСОБА_6 - онук, ОСОБА_7 - онук, ОСОБА_3 - сестра (а.с.17).

Відповідно до довідки №09-04/12/98, виданої 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 ,син ОСОБА_1 , теща ОСОБА_5 , тітка ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до довідки №09-04/12/97, виданої 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована у житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , з нею були зареєстровані та проживали: сестра ОСОБА_5 , племінниця ОСОБА_2 , онук ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_10 , правнуки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с.20).

За даними технічного паспорту, виготовленого 28 серпня 2018 року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 має загальну площу 134,9 кв.м., житлову - 90,5 кв.м (а.с.13-16)

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 .

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 належало по 1/7 частки житлового будинку кожному.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2020 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 1/7 частина, як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору (а.с. 25-27).

Предметом даного позову є вимоги щодо спадкування за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 їх частин вказаного житлового будинку.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (виданого повторно), ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є ОСОБА_14 - батько та ОСОБА_5 - мати (а.с. 8).

ОСОБА_4 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « ОСОБА_15 », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 18 лютого 2020 року (а.с.9).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.10).

Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року.

Оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року.

Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно із статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Довгенською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області України, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.1812).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений старостою с.Довге Теребовлянського району Тернопільської області від 09 квітня 1997 року, за яким все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 (а.с.11).

У державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 266 від 05 травня 2011 року за заявою спадкоємця за заповітом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 882/02-14 від 23 липня 2021 року.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 882/02-14 від 23 липня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 було зареєстровано за колгоспним двором, який складається з 6-ох членів колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Враховуючи вказане, суд вважає, доведеним те, що належну ОСОБА_4 1/7 частину житлового будинку успадкували за законом у рівних частках (по 1/14) його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 , а належну ОСОБА_3 1/7 частину житлового будинку за заповітом успадкував ОСОБА_1 .

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивачів має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно.

За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за ОСОБА_1 права власності на 3/14 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; за ОСОБА_2 права власності на 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 4, 12, 200, 247, 265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5, 15, 16, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, статтями 120-126, 524,529, 548, 549,553 ЦК УРСР в редакції 1963 року суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/14 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з яких 1/7 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та 1/14 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/14 частину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Відповідач: Теребовлянська міська рада Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), код ЄДРПОУ - 04058456, місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 104а, місто Теребовля, Тернопільська область;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Теребовлянська державна нотаріальна контора Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), , місцезнаходження: вулиця Кн.Василька, 108, місто Теребовля, Тернопільська область.

Повний текст рішення суду складено 02 серпня 2021 року.

Суддя А.В.Мельник