Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 522/5582/16-ц

провадження № 61-3982св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О. Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі: департамент комунальної власності Одеської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У березні 2016 року департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеська міська рада, про визнання недійсним іпотечного договору, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна та усунення перешкод у користуванні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 набула право власності не нежиле приміщення підвалу, загальною площею 102,3 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2007 року, яке 16 червня 2009 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси скасовано за нововиявленими обставинами.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19 липня 2007 року цей об`єкт нерухомості ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 , яка 12 грудня 2007 року, відповідно до договору купівлі-продажу, продала його ОСОБА_1 .

Отже, ОСОБА_1 став власником підвалу, загальною площею 102,3 кв. м, який розташований на АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12 грудня 2007 року та здійснив його реконструкцію, внаслідок чого площа підвалу збільшилась до 174,7 кв. м.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради та просив визнати за ним право власності на нежиле приміщення підвалу на АДРЕСА_1 , оскільки площа підвалу була збільшена шляхом реконструкції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2008 року позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за ним право власності на нежиле підвальне приміщення площею 174,7 кв. м на АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2011 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2011 року зазначену позовну заяву ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежиле приміщення підвалу залишено без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання.

10 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - ВАТ «Ощадбанк» в особі філії Одеського ОУ АТ «Ощадбанк») та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2476-н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 732 400,00 грн зі сплатою 21 % з терміном повернення 10 жовтня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 10 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є допоміжне нежиле приміщення підвалу загальною площею 174,7 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 .

У січні 2011 року департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного підвалу від 19 липня 2007 року та про витребування цього майна і виселення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2012 року визнано недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 19 липня 2007 року, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила нежиле приміщення підвалу площею 102,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано від ОСОБА_1 зазначене нежиле приміщення підвалу на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Виселено ОСОБА_1 із спірного нежилого приміщення підвалу та передано зазначене приміщення департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2012 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року касаційну скаргу департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 19 травня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2012 року скасовано. У задоволенні позовних вимог департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного вище підвалу від 19 липня 2007 року та витребування цього майна і виселення відмовлено.

Звертаючись з позовом у справі, що переглядається, департамент комунальної власності Одеської міської ради вважав, що ОСОБА_1 не набув у встановленому законом порядку право власності на підвальне приміщення, а отже і не мав права передавати цей об`єкт нерухомості в іпотеку. Зазначає, що у разі задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння іпотека цього майна припиняється.

Таким чином, позивач просив:

- визнати недійсним іпотечний договір від 10 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 на нежиле підвальне приміщення, загальною площею 174,7 кв. м на АДРЕСА_1 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Муль Н. С. та зареєстрований в реєстрі № 1248;

- витребувати від ОСОБА_1 нежиле підвальне приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, від імені якої діє департамент комунальної власності Одеської міської ради;

- усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_1 з нежилого підвального приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

- скасувати запис про державну реєстрацію за ОСОБА_1 на вказане нежиле підвальне приміщення;

- скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки нежилого приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , запис про іпотеку № 8054546.

- скасувати запис у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про державну реєстрацію обтяження нежилого приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , запис про обтяження № 8054495.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним іпотечний договір від 10 жовтня 2007 року нежилого підвального приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , укладений між ВАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Муль Н. С. та зареєстрований в реєстрі за № 1248. Витребувано від ОСОБА_1 нежиле підвальне приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , на користь територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, від імені якої діє департамент комунальної власності Одеської міської ради. Усунуто перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_1 з нежилого підвального приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 на користь департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нежиле підвальне приміщення, загальною площею 174,7 кв. м, яке розташоване на АДРЕСА_1 , в книзі: 79 неж-121 (реєстраційний номер майна 19288171). Скасовано запис про державну реєстрацію іпотеки нежилого приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , запис про іпотеку № 8054546. Скасовано запис у єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про державну реєстрацію обтяження нежилого приміщення підвалу, загальною площею 174,7 кв. м, що розташоване на АДРЕСА_1 , запис про обтяження № 8054495.

Визнаючи договір іпотеки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , під час укладення іпотечного договору, яким передано в іпотеку нежиле приміщення підвалу, не мав необхідного обсягу повноважень власника спірного майна. Витребовуючи від ОСОБА_1 нежиле підвальне приміщення на користь територіальної громади, районний суд виходив з того, що позивач є його власником і це майно вибуло з його володіння не з його волі, а тому з підстав статті 388 ЦК України позивач має право витребувати його від добросовісного набувача. Задовольняючи інші позовні вимоги районний суд виходив з того, що вони є похідними від позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» задоволено. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 31 січня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовну заяву залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що договір іпотеки відповідав вимогам статей 203, 215 ЦК України, оскільки на час його укладення ОСОБА_1 володів майном на підставі рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

27 лютого 2020 року департамент комунальної власності Одеської міської ради надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

У касаційній скарзі позивач просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог наведених у касаційній скарзі

Касаційна скарга мотивована тим, що постанова апеляційного суду не грунтується на вимогах закону тому, що судами встановлено, що ОСОБА_1 не мав правових підстав для розпорядження та володіння майном, оскільки судове рішення на підставі якого він набув право власності скасовано.

Підставами касаційного оскарження зазначено пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заперечення (відзив) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2021 року справу № 522/5582/16-ц призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 461/12525/15-ц за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Львівське комунальне підприємство «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, зазначила необхідність відступлення від висновку Верховного Суду України (далі - ВСУ) про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанови ВСУ: від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16), з огляду на статтю 41 Конституції України, статтю 321 ЦК України, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц (касаційне провадження № 61-17779св18) та від 18 березня 2020 року у справі 199/7375/16-ц (касаційне провадження № 61-35744св18), які зводяться до того, що конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар, а задоволення віндикаційного позову і витребування спірної нерухомості у добросовісного набувача призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що ця справа містить виключну правову проблему і її вирішення необхідне для чіткого визначення балансу захисту прав попереднього власника і нинішнього власника майна з метою належного захисту права власності.

Судові рішення у справі № 522/5582/16-ц, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 березня 2021 року прийнято до розгляду справу № 461/12525/15-ц (касаційне провадження № 14-190цс20) за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Першої Львівської державної нотаріальної контори, треті особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Львівське комунальне підприємство «Центральне», про визнання спадщини відумерлою, визнання свідоцтва про право на спадщину і договору купівлі-продажу квартири недійсними, скасування рішень про державну реєстрацію, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2020 року.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461/12525/15-ц (касаційне провадження № 14-190цс20).?

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 252, частиною другою статті 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 522/5582/16-ц (провадження № 61-3982св20) за позовом департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеська міська рада, про визнання недійсним іпотечного договору, скасування запису про державну реєстрацію, витребування майна та усунення перешкод у користуванні, за касаційною скаргою департаменту комунальної власності Одеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2020 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 461/12525/15-ц (касаційне провадження № 14-190цс20).

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийІ. М. Фаловська Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко С. Ю. Мартєв В. А. Стрільчук