справа № 761/5315/20
головуючий у суді І інстанції Притула Н.Г.
провадження № 22-ц/824/9338/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мостової Г.І.

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кристал банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фактор», про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів за їх користування, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до АТ «Кристал Банк» про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 47 908 грн 83 коп. та процентів за користування зазначеними коштами у сумі 3 707 грн 17 коп.

Позов обґрунтовано тим, що на підставі виконавчого напису нотаріуса, який пізніше було визнано таким, що не підлягає виконанню, відповідач стягнув у примусовому порядку з ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 47 908 грн 83 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором про встановлення овердрафту №КБ-37/36 від 20 лютого 2014 року.

На момент стягнення коштів, заборгованості у ОСОБА_2 за вказаним договором не було, тому правонаступник боржника, яка набула прав і обов`язків відповідно до договору про відступлення права вимоги ОСОБА_1 - позивач у цій справі, вважає, що кошти банком були набуті без достатніх правових підстав та просить стягнути їх у судовому порядку з урахуванням процентів за користування з відповідача на підставі статей 1212- 1214 ЦК України.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував, що у розпорядженні відповідача відсутні стягнуті кошти, оскільки 16 серпня 2019 року на виконання п.3.6 договору відступлення права вимоги від 27 грудня 2018 року відповідач перерахував кошти на рахунок ТОВ «ФК«Омега Фактор». Відповідач стверджує, що він не зберігає у себе кошти, а тому вони не можуть бути повернуті позивачу, а нарахування позивачем процентів не відповідає діючому законодавству.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ ФК «Омега фактор» - третя особа у справі, є правонаступником всіх прав та обов`язків за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 ; саме на рахунок третьої особи відповідач АТ «Кристал Банк» перерахував 47 908 грн 83 коп., що надійшли від позивача на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому був визнаний таким, що не підлягає виконанню; АТ «Кристал Банк» не зберігає на власних рахунках кошти, які були стягнуті з ОСОБА_2 , дійшов висновку про те, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, однак, позивач не позбавлений звернутися із позовом саме до належного відповідача, яким є третя особа.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення не відповідає принципу верховенства права, є незаконним та необґрунтованим, ухвалено всупереч статті 265 ЦПК України. Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, викладеним у позовній заяві та не встановив чи було порушено права та законні інтереси позивача відповідачем.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, де просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, посилається на те, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ФК «Омега Фактор», розрахунок процентів здійснений позивачем не правильно, підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія апеляційного суду, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20 лютого 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір про встановлення овердрафту №КБ-37/36.

Згідно з умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на умовах овердрафту у сумі, що не перевищує визначеного цим договором ліміту овердрафту, ліміт овердрафту, тобто максимальна заборгованість за кредитом встановлюється у розмірі 20 000 грн., строк кредитування з 20 квітня 2014 року по 20 лютого 2015 року.

Позивач стверджує, що кредитні кошти були повернуті банку за вказаним договором у 2015 році.

Як вбачається із матеріалів справи 22 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Терра Банк» було здійснено передачу частини активів та зобов`язань ПАТ «Терра Банк» ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк», який набув зобов`язань щодо повернення грошових коштів вкладників у межах гарантованої суми, залучених ПАТ «Терра Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ«Терра Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Терра Банк».

15 травня 2019 року щодо ПАТ «Терра Банк» внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4044222 про державну реєстрацію припинення цього товариства як юридичної особи, відповідно станом на момент розгляду справи вказане товариство ліквідовано.

Отже, ПАТ КБ «Кристал Банк» є правонаступником ПАТ «Терра Банк» у т.ч. щодо прав та обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору про встановлення овердрафту №КБ-37/36 від 20 лютого 2014 року, укладеним між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 24 квітня 2017 року був вчинений виконавчий напис про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Кристал Банк», на підставі кредитного договору про встановлення овердрафту №КБ-37/36 від 20 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 за період з 20 лютого 2014 року по 01 листопада 2016 року у розмірі 23 745 грн - заборгованість по кредиту, 22 963 грн 83 коп.- заборгованість по процентам, 1 200 грн - плату за вчинення виконавчого напису, а всього 47 908 грн 83 коп.

Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №711 та пред`явлений до примусового виконання до Центрального ВДВС у місті Чернігові, яким в свою чергу було розпочато виконавче провадження №59495022.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2018 року між АТ «КристалБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фактор» був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги за яким до ТОВ «ФК «Омега Фактор» перейшло право вимоги за кредитними договорами.

Згідно з додатку до договору №КБ-37/36 станом на 27 грудня 2018 року відповідачем на користь третьої особи було переуступлено право вимоги у загальній сумі 68 681 грн 37 коп.

У межах зазначеного вище виконавчого провадження, 08 серпня 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто кошти у сумі 47 908 грн 83 коп. на підставі платіжного доручення №5026 від 09 серпня 2019 року були перераховані на рахунок відповідача (стягувача за виконавчим провадженням).

16 серпня 2019 року на підставі меморіального ордеру №47238 від АТ КБ «Кристал Банк» кошти у сумі 47 908 грн 83 коп. перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «Омега Фактор»(третя особа у справі) з призначенням платежу «на погашення заборгованості по договору №КБ-37/36 від 20 лютого 2014 року, згідно з договору відступлення від 27 грудня 2018 року».

ОСОБА_2 не погодився з виконавчим написом та звернувся до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі №751/1571/19 від 11 грудня 2019 року вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Вказаним рішенням суду було встановлено, що ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора по відношенню до ОСОБА_2 за кредитним договором про встановлення овердрафту №КБ-37/36 від 20 лютого 2014 року, а при вчиненні виконавчого напису нотаріус не впевнився в безспірності суми боргу, а саме не перевірив умови договору, чи дотримано строки давності, як позовної, так і передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат», а позивач був позбавлений можливості вчасно бути проінформованим про наявну заборгованість та можливість оспорити вимоги банку, або їх виконати.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України вони зазначені обставини, встановлені рішенням суду, не підлягають доказуванню в межах цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення безпідставно отриманих коштів, проте грошові кошти повернуті не були.

07 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивач у цій справі) укладено договір №08/12-15 про відступлення права вимоги, за яким до позивача перейшло право вимоги до АТ «Кристалбанк» боргу у сумі 47 908 грн 83 коп. та відповідної шкоди, збитків, пені, штрафів, який виник внаслідок неповернення коштів, які АТ «Кристалбанк» безпідставно отримав від Центрального ВДВС у м. Чернігові та належали ОСОБА_2 .

Заяву про повернення коштів, відповідачем задоволено не було.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення зазначеної глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Враховуючи вимоги статті 1212 ЦК України, колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що саме відповідач АТ «Кристалбанк» був набувачем коштів, примусово стягнутих з ОСОБА_2 , на підставі виконавчого напису нотаріуса, що в подальшому був визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Отже підстава набуття відповідачем АТ «Кристал Банк» коштів від ОСОБА_2 є такою, що відпала.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Також колегія суддів враховує, що права і обов`язки за договором про відступлення права вимоги та кредитним договором мають різну правову природу.

За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з приписами статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, у т.ч. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, як вбачається зі змісту договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 27 грудня 2018 року, укладеному між відповідачем та третьою особою, вказаний договір за своїми істотними умовами не є тотожним кредитному договору, та не передбачає виникнення у його сторін взаємних прав і обов`язків, пов`язаних саме з наданням кредиту, обслуговування рахунку, приймання коштів у рахунок погашення кредиту та відсотків.

Фактично, відповідачем (АТ «Кристалбанк») передано третій особі (ТОВ «ФК «Омега Фактор») право вимагати від ОСОБА_2 стягнення заборгованості, при цьому розділ 1 договору виключає право нового кредитора (третьої особи у справі) вимагати від боржника стягнення процентів, пені, комісійної винагороди та інших платежів встановлених основними договорами (п.п. 1.1., 1.3. договору про відступлення).

Колегія апеляційного суду враховує, що стягнення коштів з ОСОБА_2 відбулося за ініціативою відповідача АТ «Кристалбанк» на підставі виконавчого напису нотаріуса від 24 квітня 2017 року саме на користь відповідача АТ «Кристалбанк», а не третьої особи ТОВ «ФК «Омега Фактор».

Відповідач (АТ «Кристалбанк»), який набув майно за рахунок ОСОБА_2 на підставі, яка згодом відпала, відповідно статті 1212 ЦК України зобов`язаний повернути потерпілому це майно.

Отже, порушене відповідачем право позивача підлягає поновленню у судовому порядку у спосіб обраний позивачем при поданні позову.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення у судовому порядку з відповідача отриманих (набутих) ним безпідставно коштів у сумі 47 908 грн 83 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частиною 2 статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки відповідач на день звернення до суду з позовом (10 лютого 2020 року) не повернув безпідставно отримані (09 серпня 2019 року) грошові кошти, то відповідач повинен на підставі частини 2 статті 1214 ЦК України їх повернути з нарахованими процентами за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Разом з тим, визначаючи розмір процентів, що підлягають до нарахуванню на безпідставно набуті грошові кошти, позивач помилково здійснював їх нарахування на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 910/2899/14).

З огляду на це, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 625 ЦК України, яка поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, колегія апеляційного суду здійснила власний розрахунок процентів, що підлягають стягненню, виходячи з суми простроченого грошового зобов`язання (47 908 грн 83 коп.) за період з 09 серпня 2019 року по 10 лютого 2020 року (185 днів), у сумі 728 грн 48 коп. (47 908 грн 83 коп х (185:365)х3%).

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, припустився неправильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позовних вимог до АТ «Кристал Банк».

Неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача з урахуванням задоволених позовних вимог 94% (48637 грн 31 коп./51 615 грн 50 коп.) підлягає стягненню 790 грн 35 коп. судового збору за подання позовної заяви та 1 185 грн 81 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу відповідно до договору № 01/12 від 10 лютого 2020 року, укладеним з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 .

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Оскільки докази, що фізична особа - підприємець ОСОБА_3 є адвокатом чи фахівцем у галузі права, в матеріалах справи відсутні, то відсутні і підстави для відшкодування позивачу витрат на правову професійну допомогу.

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 6, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кристал банк» про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів за їх користування, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Кристал банк» на користь ОСОБА_1 47 908 грн 84 коп. безпідставно набутих коштів та 728 грн 48 коп. процентів за користування безпідставно одержаними коштами, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 790 грн 35 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 185 грн 81 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , 31 ( АДРЕСА_1 , РКПП НОМЕР_1 ).

Інформація про боржника: Акціонерне Товариство «Кристал банк» (04053, місто Київ, Кудрявський узвіз, 2, ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку крім випадків передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова