Справа № 307/3932/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Кожух О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»на заочне рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року, ОСОБА_1 , у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 6703,03 (шість тисяч сімсот три) грн. 03 коп. Вирішено питання судового збору. У решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Банк подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 25.12.2015 року (далі: Генеральна угода) ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6703,02 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Згідно із п. 2.1 Генеральної угоди від 25.12.2015 року сторони визначили, що погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця - позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 335,42 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами і правилами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України.

Із ст.1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із п.2.2 Генеральної угоди, відповідно до ст.ст.212, 61, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеній в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається прострочено. У такому випадку позичальник виплачує Банку штраф у розмірі 3918,01 грн.

Пунктом 2.8 Генеральної угоди, передбачено зобов`язання позичальника сплатити банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та привалах за кожен день прострочки.

У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

ОСОБА_2 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується розміром заборгованості відображеного в наявному в матеріалах справи Розрахунку заборгованості.

Отже, встановивши, що ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 11.11.2020 року має заборгованість в розмірі 31599,37 грн., яка складається з наступного: 6703,03 грн. заборгованість за кредитом; 7698,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 17197,92 грн.- заборгованість за пенею, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь банку лише 6703,03 грн. заборгованості за тілом кредиту, а у задоволенні решти вимог відмовив.

Таким чином, Банк надав всі необхідні докази отримання відповідачем кредиту та наявності боргу перед Банком.

Натомість, відповідачем рішення не оскаржено, доказів належного виконання зобов`язання по сплаті кредиту, відсотків відповідачем надано не було, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови банку у позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками, пені слід скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку 7698,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 17197,92 грн. заборгованість по пені за користування кредитом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 3153,00 грн, понесені банком за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 квітня 2021 року в частині відмови Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у позовних вимогах до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за відсотками, пені скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 7698,42 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 17197,92 грн. заборгованість по пені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 3153,00 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 05 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді