Справа № 202/7002/20
Провадження № 2-з/202/42/2021
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву представника позивача адвоката Василенко Л.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», треті особи: Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», третя особа: Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2021 року задоволено заяву голови правління АТ «АБ «Радабанк» та залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01 квітня 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник просить вжити заходу забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу АТ «АК «Радабанк», третій особі КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР» та будь-яким іншим особам, здійснювати відчуження майнових прав та/або здійснювати реєстрацію права власності на об`єкти інвестування, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на 2-му поверсі, загальною площею 42,83 кв.м. та однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Заяву мотивує тим, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2020 року представнику позивача було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, яка була оскаржена в апеляційному порядку. При ц ому, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.04.2021 року. оскільки на теперішній час відповідач надав документи які підтверджують факт закріплення квартир за іншими особами, представник вважає необхідним повторно звернутися із заявою про забезпечення позову. Також зазначає, що на теперішній час є підстави вважати, що відповідач у найкоротший термін має намір здійсниш дії щодо оформлення документів для реєстрації за іншою особою права власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . У разі, якщо право власності на вищевказані об`єкти інвестування буде оформлено на іншу особу, це значно ускладнить або зробить взагалі неможливим виконання рішення суду у разі задоволення судом позовних вимог позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши дану заяву, суд доходить наступних висновків.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях позивача.

Так, позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», про зобов`язання вчинити дії та просить забезпечити позов шляхом заборони здійснювати відчуження майнових прав та/або здійснювати реєстрацію права власності на об`єкти інвестування

При цьому, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки саме по собі зазначення викладених обставин, не підтверджує те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулась.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Василенко Л.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Радабанк», третя особа: Комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п`яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Мачуський