Справа № 524/4195/20
Провадження №2-др/524/3/21
02.04.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
11 березня 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 14 тис. грн. у повернення сплачених судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу (а.с.198-204).
22 березня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 з про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій відповідач просив відмовити позивачеві у задоволенні заяви про стягнення сплачених витрат на правничу допомогу в розмірі 14 тис. грн.
Відповідач ОСОБА_2 не подавав до суду після ухвалення 09 березня 2021 року рішення у справі заяву про відшкодування судових витрат у цивільній справі.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду 01 квітня 2021 року заяву про те, що додаткових доказів про понесення ним інших витрат на професійну правничу допомогу не має, підтримав раніше подану заяву про відшкодування позивачем на його користь 5500 грн. сплачених ним вказаних витрат.
У судове засідання сторони у справі та їх представники не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви, їх неявка не перешкоджає розгляду заяв про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі.
Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року було відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про відкладення судового засідання.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просила розглянути заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу за її відсутності та відсутності відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 подав до суду 01 квітня 2021 року заяву про те, що додаткових доказів про понесення ним інших витрат на професійну правничу допомогу не має, підтримав раніше подану заяву про відшкодування позивачем на його користь 5500 грн. сплачених ним вказаних витрат.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
У позовній заяві позивач вказувала про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 тис. грн. (а.с.2-7).
09 листопада 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якій відповідач повідомив про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 тис. грн. (а.с.113-118).
27 січня 2021 року до суду надійшла заява відповідача про стягнення з позивача на його користь судових витрат у вигляді понесених ним витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 5500 грн. (а.с.160-168).
15 лютого 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у цивільній справі, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 14 тис. грн. у повернення сплачених судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу (а.с.175-180).
Крім того 15 лютого 2021 року представником позивача було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а саме представник позивача просила відмовити відповідачеві у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн. (а.с. 181-183).
09 березня 2021 року до суду надійшла заява відповідача про стягнення з позивача на його користь судових витрат у вигляді понесених ним витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 5500 грн. (а.с.184-185).
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2021 року у даній справі позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти: - у розмірі 17 009,74 грн., як половину сплачених коштів на виконання зобов`язання щодо набуття подружжям спільного майна (квартири); - 3% річних від простроченої суми у розмірі 1255,67 грн.; - інфляційні втрати у розмірі 3 861,40 грн., - кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 486,82 грн., а всього коштів на суму 22 613,63 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 в частині вимог про стягнення частини сплачених коштів на виконання зобов`язання щодо набуття подружжям спільного майна (квартири) у розмірі 11 125,25 грн., інфляційні втрати у розмірі 5009,29 грн., коштів у повернення сплаченого судового збору у розмірі 353,98 грн.

У судовому засіданні сторони у справі та їх представники заявили, що клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування понесених ними витрат на правничу допомогу подадуть упродовж 5-ти днів після ухвалення рішення після проведення остаточного розрахунку розмірів таких витрат.

11 березня 2021 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі, в якій позивач просила стягнути з відповідача на її користь кошти у розмірі 14 тис. грн. у повернення сплачених судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу (а.с.198-204).

22 березня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 з про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій відповідач просив відмовити позивачеві у задоволенні заяви про стягнення сплачених витрат на правничу допомогу в розмірі 14 тис. грн. (а.с. 210-212).

Відповідач ОСОБА_2 не подавав до суду після ухвалення 09 березня 2021 року рішення у справі заяву про відшкодування судових витрат у цивільній справі.

Судом достовірно встановлено, що позивачем у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду ордера серії ПТ № 211333 від 04.08.2020 року на надання правової допомоги, копію договору про надання правової допомоги за № 89 від 12.06.2020 р., що був укладений та підписаний між позивачем та адвокатом Олійник Л.М., квитанція до прибуткового касового ордеру за № 89 від 11.03.2021 р. про отримання коштів у розмірі 14 тис. грн., копію акта приймання-передачі наданих правничих послуг № 89 від 10.03.2021 р. (а.с.150, 178-179, 198-203).

З договору укладеного між позивачем та її представником постає, що сторони договору досягли згоди щодо визначення отримання винагороди адвокатом у формі фіксованого гонорару в розмірі 14 тис. грн. (п.4.1 договору), (а.с.178-179, 202-203).

Розмір гонорару встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а звідси є визначеним (правова позиція ВС у постанові від 28.12.2020 р. у справі за № 640/18402/19).

Як вбачається з перелічених документів позивач підписала акт приймання-передачі наданих правничих послуг та сплатила своєму представнику адвокату Олійник Л.М. кошти у розмірі 14 тис. грн. за надану професійну правничу допомогу.

Під час розгляду справи відповідачем до матеріалів справи надано докази понесених ним витрат на правову (професійну) правничу допомогу, надану йому адвокатом Дмитриченко О.О., розмір яких складає 5500 грн., що підтверджено наданням до суду копій ордеру серії ВІ № 1030337 від 20.01.2021 р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю за № 485 виданого адвокату Дмитриченко О.О., договору за № 19/02 від 28.10.2020 р., що був укладений та підписаний між відповідачем та адвокатом Дмитриченко О.О., квтанцій про сплату коштів відповідно у розмірі 3000 грн. та 2500 грн. (а.с. 160-167).

Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Отже як позивачем, так і відповідачем була здійснена фактична оплата вартості наданих їм у дійсності адвокатами послуг професійної правничої допомоги, розмір та види, а також вартість кожного із видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, такими, що не містять ознак штучного походження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у ч. 2 вказаної норми цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: …3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц).

Суд констатує, що ні позивач, ні відповідач не подали до суду належні і допустимі докази на підтвердження своїх заяви (клопотань) щодо звільнення їх від сплати іншій стороні у справі понесених кожною із сторін витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених ними витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження того, що розмір оплачених ними витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан іншої сторони, порушує їх право на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме:

1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Однак заяви позивача та відповідача щодо стягнення оплачених ними витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так позов було задоволено частково. Ціна позову заявленого позивачем була визначена у 38 261,35 грн.

Позов задоволено частково з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача коштів на суму 22126,81 грн., що складає 57,90% ((22126,81грн:38261,35грн)х100%)

Тому з відповідача на користь позивача стягненню підлягали б у повернення сплачених витрат на професійну правничу допомогу кошти у розмірі 8106 грн. (14 тис. грн. х 57,90%), а з позивача на користь відповідача у повернення такої допомоги - кошти у розмірі 2315,50 грн. (5500 грн. х (100%-57,90%)).

Таким чином у відповідності до ч. 10 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача кошти у повернення сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5790,50 грн. (8106 грн. - 2315,50 грн) як різницю понесених сторонами у справі витрат на професійну правничу допомогу обчислених пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, суд при розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу також врахував правові позиції, висловлених ЄСПЛ у рішенні у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» (заява № 31678/17),у постановах ВП ВС від 20.09.2018 року у справі за № 751/3840/15-ц та від 19.02.2020 року у справі за № 755/9215/15-ц, у постановах ОП КГС від 03.10.2019 року у справі за № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі за № 902/347/18, постановах ВС у складі КГС від 24.11.2020 року у справі за № 911/4242/15 та від 17.12.2020 року у справі за № 922/3708/19, у постанові ВС у складі КЦС від 23.11.2020 року у справі за №638/7748/18.

Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у повернення сплачених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5790,50 грн. як різницю понесених сторонами у справі витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Додаткове рішення виготовлено 02 квітня 2021 року.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Додаткове рішення набирає законної сили у випадку закінчення строку подання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: