Номер провадження: 22-ц/813/2393/21
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.08.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/15979/17

Номер провадження: 22-ц/813/2393/21

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач - Заступник прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради,

- відповідач - ОСОБА_1 ,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з власної ініціативи питання про витребування цивільної справи під час розгляду цивільної справи за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Чернявської Л.М. 27 листопада 2018 року, повне рішення складено 04 грудня 2018 року,

встановив:

У серпні 2017 року Заступник прокурора Одеської області (далі - Прокурор) звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить витребувати у ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради земельну ділянку, загальною площею - 0,069 га., розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:006:0239. Також позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судовий збір.

Прокурор обґрунтовує свої вимоги тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.09.2007 року по справі № 2-2789/07 за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку, площею - 0,069 га., яка розташована по АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зобов`язано Одеську регіональну філію Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» видати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку та зареєструвати її у відповідному реєстрі.

На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею - 0,069 га., розташовану по Фонтанській дорозі, 95/1-б, серії ЯЕ № 677955 від 12.12.2007 року.

В подальшому, 16.04.2008 року за заявою першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначене судове рішення від 03.09.2007 року скасоване. Справу направлено на новий судовий розгляд. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.05.2008 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Крім того, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2010 року у справі № 2-4057/10 задоволено позов прокуратури м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_2 , Управління Держкомзему м. Одеси про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, рішення суду, на підставі якого з комунальної власності вибула земельна ділянка, на даний час скасоване. Державний акт на право власності на земельну ділянку визнано недійсним.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 8893 від 03.09.2008 року вказану земельну ділянку відчужено на користь ОСОБА_1 ..

Отже, позивач вважає, що власником спірної земельної ділянки, в тому числі на момент її незаконного вибуття з комунальної власності, є - Одеська міська рада, як орган, який уповноважений розпоряджатися землями комунальної власності у межах населених пунктів та яка в межах компетенції не приймала жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки у власність відповідачам.

Позивач вказує, що оскільки в результаті прийняття незаконного рішення суду щодо визнання права власності на спірну земельну ділянку з комунальної власності територіальної громади м. Одеси, безпідставно, без волі власника вибула земельна ділянка, загальною площею - 0,069 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:006:0239, остання підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння на користь Одеської міської ради (Т. 1, а. с. 2 - 8).

У запереченнях на позовну заяву, які за своєю природою є відзивом на позовну заяву, ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову прокурора, посилаючись на наступне.

Укладаючи 03.09.2008 року договір купівлі - продажу земельної ділянки, представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 підтвердила, що земельна ділянка (предмет купівлі-продажу) дійсно належить ОСОБА_2 на законному праві приватної власності. Надала нотаріусу акт серії ЯЕ №677955 на право власності на земельну ділянку, площею - 0,069 га., розташовану за адресою - АДРЕСА_2 , виданий 12.12.2007 року на ім`я ОСОБА_2 . Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі і зареєстрований за №41 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03.09.2008 року, за яким відповідачка придбала земельну ділянку, ніким не оспорений і судом недійсним не визнаний, тобто залишається правомірним і чинним. Трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, який має застосовуватись для визнання договору купівлі-продажу недійсним, закінчився - 03.09.2011 року, тобто більше 6 (шести) років назад.

Право приватної власності відповідача на придбану земельну ділянку зареєстроване Державним підприємством «Центр обслуговування громадян» 29.09.2016 року (номер запису про право власності 16706319). Відомості про право власності внесені до Реєстру 03.10.2016 року, індексний номер рішення 31686438. Також, ОСОБА_2 , як це видно з рішення Приморського районного суду від 03.09.2007 року у справі №2-2789/07, до подання позову у Приморський районний суд звертався в Одеську міську раду з заявою виділити йому вільну від забудови і тривалий час не використовувану владою міста Одеси земельну ділянку по АДРЕСА_3 , для індивідуального житлового будівництва і присадибного господарства. У зв`язку з чим, рішення суду щодо визнання права ОСОБА_2 як громадянина України на певну земельну ділянку не може розцінюватись як вибуття земельної ділянки з комунальної власності без волі власника, яке надає власнику право витребування такої ділянки від будь-якого набувача, у тому числі і від добросовісного (Т. 1, а. с. 69 - 73).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року вищевказану позовну заяву заступника прокурора Одеської області в інтересах держави, в особі Одеської міської ради, задоволено у повному обсязі.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь Одеської міської ради земельну ділянку, загальною площею - 0,069 га., розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:006:0239.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Одеської області судовий збір у розмірі у розмірі - 13 598,77 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті прийняття незаконного рішення суду щодо визнання права власності на спірну земельну ділянку з комунальної власності територіальної громади м. Одеси безпідставно, без волі власника вибула земельна ділянка, загальною площею - 0,069 га., яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :54:006:0239, яка в даному випадку підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння на користь Одеської міської ради.

Територіальна громада, як власник об`єкту комунальної власності, делегує відповідному органу місцевого самоврядування (раді) повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені в її інтересах, виключно у спосіб та в межах повноважень передбачених законодавством.

Тобто, воля територіальної громади, як власника, може виражатись лише у таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.

А тому, здійснення відповідною радою права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може розцінюватись вираженням волі територіальної громади, як власника, на вибуття такого майна з його (власника) володіння (т. 1 а.с.122-123).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Приморського районного м. Одеси від 27.11.2018 року у справі №552-15979/17. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог прокурора у повному обсязі, у тому числі за пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права (Т. 1, а. с. 135 - 145).

У відзиві на апеляційну скаргу Заступник прокурора Одеської області просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції (Т. 1, а. с. 180 - 182).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.02.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року (Т. 1, а. с. 161 - 162).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.02.2019 року призначено розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2018 року в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (Т. 1, а. с. 169).

04.07.2019 року від заступника прокурора надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 1, а. с. 180 - 182).

У судовому засіданні за ініціативою апеляційного суду на обговорення учасників справи винесено питання про витребування з Приморського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 2-4057/10 за позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до Управління Держкомзему м. Одеси, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні прокурор Гузь В.Г. заперечував щодо витребування вказаної справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував щодо витребування вказаної справи.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про витребування цивільної справи за відсутності її інших учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши питання про витребування цивільної справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних права або виконанні обов`язків щодо доказів, а також і інших випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подають сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом позову по даній справі є - витребування земельної ділянки від відповідачки на користь Одеської міської ради.

Позовні вимоги заступника прокурора Одеської області щодо витребування земельної ділянки мотивовані, зокрема, посиланням на рішення Приморського районного суду від 12.10.2010 року, яким було скасовано і визнано недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий 12.12. 2007 року ОСОБА_2 , на підставі якого він продав земельну ділянку. Рішення Приморського районного суду від 12.10.2010 року у справі №2-4057/10 було оскаржене у апеляційному та касаційному порядку.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зробила заяву про застосування строку позовної давності. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що позовна заява заступника прокурора Одеської області заявлена через 9 років після фактичного набуття земельної ділянки у свою власність, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку загальної позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу Заступник прокурора Одеської області зазначає, що Одеська міська рада, як самостійна юридична особа, участі у розгляді справи № 2-2789/07 не приймала. Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради є окремо створеною юридичною особою, що підтверджується безпосередньо інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Колегія суддів, виходячи з вищевказаного, приходить до висновку, що для встановлення дійсних обставин по справі, перевірки доводів сторін, їх з`ясування, потрібні додаткові відомості, які у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене, з метою встановлення дійсних обставин по справі, зокрема щодо строку позовної давності, колегія суддів вважає за необхідне витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-4057/10 за позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до Управління Держкомзему м. Одеси, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Необхідно встановити строк надання вищевказаної цивільної справи - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Частиною 2 ст. 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвали, в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала апеляційного суду про витребування доказів не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 13, 77, 78, 81, 367, 368, 381, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 2-4057/10 за позовом заступника прокурора м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до Управління Держкомзему м. Одеси, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку.

Вищевказану цивільну справу направити до апеляційного суду у строк - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09 серпня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе