Справа № 359/4632/19
Провадження №2/359/181/2021
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2021 р. м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,
при секретарі Рожковій Ж.Р.,
за участю
представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Головне квартирно-експлуатаційне управління ЗСУ, Київське квартирно-експлуатаційне управління, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що з 23.06.1998 року за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується розпорядженням Львівської міської ради Залізничної районної адміністрації від 13.02.2007 року №113, довідкою від 29.12.2006 року №154 та довідкою від 13.08.2012 року № 542. Із моменту відрядження для проходження військової служби до структурного підрозділу ДП «Украерорух» - Украероцентр та знаходився на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться Житловою комісією військової частини НОМЕР_1 .

З 20.11.2015 року позивач був включений до списку осіб, які користується правом першочергового одержання жилих приміщень, підстава включення-багатодітна сім`я. Поряд з цим, житловою комісією військової частини НОМЕР_1 прийняте рішення, оформленого протоколом від 19.06.2017 року №9, відповідно до якого військовослужбовців, в тому числі, позивача, які знаходились на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 та які були відряджені для проходження військової служби до структурного підрозділу ДП «Украерорух» - Украероцентр, знято з квартирного обліку. Підставою для зняття таких військовослужбовців з квартирного обліку був прийнятий Міністерством оборони України наказ від 17.10.2016 року №529, відповідно до якого військовослужбовців, які відряджені для проходження військової служби до Украероцентр, повинні перебувати на квартирному обліку у Житловій комісії Міністерства оборони України та забезпечуватися житлом (постійним і службовим) за рахунок житлового фонду гарнізону м. Києва. Також позивач вважає, що житловою комісією військової частини НОМЕР_1 порушено вимоги щодо письмового повідомлення про прийняте рішення, оскільки письмового повідомлення з належним чином оформленим рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2017 ОСОБА_2 так і не отримано.

Тому позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене п.4 протоколу житлової комісії від 19.06.2017 року про зняття з квартирного обліку наступних військовослужбовців Украероцентру: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та зобов`язати поновити ОСОБА_2 та його сім`ю на квартирному обліку та включити його до списку осіб загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону з 23.06.1998 року та списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла, з 20.11.2015 року.

Ухвалою судді від 03 червня 2019 року (т.1 а.с.90-91) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 29 січня 2020 року (т.2, а.с.22) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23 вересня 2020 року було залишено без розгляду вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії (т.2, а.с.69).
Представник позивача ОСОБА_11 подала заяву про розгляд справи без її участі в якій вона підтримує позов та наполягає на його задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_1 заперечує проти задоволення позову. В своїх запереченнях вона посилається на те, що законодавством встановлено конкретний порядок забезпечення реалізації соціально-економічних та правових гарантій військовослужбовців, відряджених до Українського центру планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (Украероцентр), зокрема встановлено органи, на які покладено взяття зазначених військовослужбовців на квартирний облік на виплату їм грошової компенсації за піднайом жилих приміщень. Такими органами, зокрема, є Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України та житлова комісія Міністерства оборони України і безпосередньо підпорядковані структури м. Київ.
Представники третьої особи Головне квартирно-експлуатаційне управління ЗСУ, Київське квартирно-експлуатаційне управління не з`явились у судове засідання. Вони повідомлялись у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи.
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 не з`явились у судове засідання. Вони надіслали заяви про розгляд справи без їхньої участі в яких вони просять задовольнити вказаний позов (т.1 а.с. 127, 136, 146, 153, 160,167,176).
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що розпорядженням Львівської міської ради Залізничною районної адміністрації від 13.02.2001 року №113 про затвердження спільних рішень адміністрацій і профкомів підприємств, установ, організацій про зарахування їхніх працівників на квартирний та кооперативний обліки за місцем праці було заптверджено міпльні рішення адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій про зарахування на квартирний облік за місцем праці ОСОБА_2 (т.1, а.с.28).
Відповідно до довідки виданою головою житлової комісії Бориспільського гарнізону Грибенюком В.В. №542 від 13.08.2012 року ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку у Бориспільському гарнізоні з 23.06.1998 року у загальній черзі за №256 та з 23.06.1998 року житловою площею з фонду Міністерства оборони України не забезпечувався (т.1, а.с.30).
Відповідно до абз.1 п.1 ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права.
Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і загальним принципам міжнародного права.
Згідно з п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Протоколом №9 від 19.06.2017 року житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення про зняття з квартирного обліку полковника ОСОБА_2 на підставі п. 1.4 наказу №529. Відповідно до наказу №529 органом забезпечення житловою площею та місцем перебування на квартирному обліку військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, визначені Київське квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України та житлова комісія Міністерства оборони України і безпосередньо підпорядковані структури м. Києва (т.1, а.с.31).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
За правилами, передбаченими ч.1-ч.2 ст.77 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Встановлено, що посилання представника відповідача на п.37 постанови Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» жилі приміщення громадянам надаються за місцем перебування їх на квартирному обліку, за винятком випадків надання жилих приміщень підприємствами, установами, організаціями, що не ведуть квартирний облік, своїм працівникам, які перебувають на обліку в виконавчому комітеті Ради народних депутатів за місцем проживання. У разі зміни органу забезпечення жилою площею, змінюється місце перебування на квартирному обліку є помилковим, а вищевказана норма відсутня у вказаній постанові.
Ці обставини свідчать про те, що рішення, викладене в п.4 протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №9 від 19.06.2017 року, про зняття позивача з квартирного обліку суперечить нормам закону та свавільно порушує право ОСОБА_2 на житло.
З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та забезпечення права позивача на житло належить визнати незаконним та скасувати вказане рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , а також зобов`язати цю житлову комісію поновити ОСОБА_2 на квартирному обліку.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч.4 цієї статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
В матеріалах цивільної справи не міститься позовних заяв третіх осіб, а саме ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 щодо скасування рішення та поновлення їх на квартирному обліку. Вони вправі особисто звертатись до суду з вказаним позовом.
З огляду на це суд вважає, що підстави для задоволенні позову в частині вимог про визнаня незаконним та скасувати наказ житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене п.4 протоколу житлової комісії від 19.06.2017 року про зняття з квартирного обліку наступних військовослужбовців Украероцентру: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_2 належить відмовити.
Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 01 квітня 2019 року укладеного між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «ІнВерітас»; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер серії ІФ №054675, посадочні документи, якими підтверджуються витрати адвоката ля забезпечення його участі в судових засіданнях (т.1, а.с.72,73,76,83-92).
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.
Зважаючи на вказане, суд приходить переконання, що позивач дійсно поніс вказані затрати в розмірі підтвердженому належними і допустимими доказами, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню і з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 5696 гривень 13 копійок.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1536 гривень 80 копійок, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 768 гривень 40 копійок пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, треті особи Головне квартирно-експлуатаційне управління ЗСУ, Київське квартирно-експлуатаційне управління, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 , оформлене п.4 протоколу житлової комісії від 19 червня 2017 року №9 про зняття з квартирного обліку військовослужбовця ОСОБА_2 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_4 , сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_4 витрати на правову допомогу в розмірі 5696 гривень 13 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 9 серпня 2021 року.
Суддя С.С. Чирка