Справа №551/860/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" липня 2021 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності на житловий будинок, -

в с т а н о в и в:

07 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за нею права особистої приватної власності на зазначений житловий будинок.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.5 ст.71 СК України, позивачем ОСОБА_1 при поданні позову було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 18 550 грн. 00 коп., які вона просила стягнути на користь відповідача ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 14 червня 2014 року перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , проте спільне життя не склалося і рішенням суду від 25 жовтня 2019 року шлюб розірвано.

У період перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів сторонами придбано домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у якому на даний час проживає позивач з їх спільним сином. Проте відповідач, проживаючи з іншою жінкою в іншому житловому будинку, не залишає її в спокої, пошкоджує майно.

Враховуючи, що спільне проживання і користування спірним спільним житловим будинком є не можливим, позивач звернулася до суду з вимогами до колишнього чоловіка про припинення спільної сумісної власності на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за нею права особистої приватної власності на зазначений житловий будинок.

Ухвалою суду від 10 серпня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання о 16 год. 00 хв. 07 вересня 2020 року / а.с.55 /.

25 серпня 2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про поділ спірного будинку та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

При поданні зустрічного позову ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення у справі судової будівельно - технічної та товарознавчої експертизи щодо можливих варіантів поділу спірного житлового будинку і земельної ділянки, проведення якої просив доручити експерту Авдєєвій Н.М. / а. с. 59 60 /.

Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності та визнання права особистої приватної власності на житловий будинок / а.с.75 /.

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_2 про проведення експертиз задоволено, у справі призначено судову будівельно - технічну та товарознавчу експертизи, проведення яких доручено експерту Авдєєвій Н.М. та, разом з цим, на час проведення експертизи зупинено провадження у справі /а.с.90 /.

05 липня 2021 року цивільна справа №551/860/20 повернулася до суду без проведення експертизи, у зв`язку з несплатою послуг експерта.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року за ініціативою суду поновлено провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання о 13 год. 00 хв. 28 липня 2021 року / а.с.98 /.

Учасники справи у підготовче засідання не з`явилися.

При цьому, 28 липня 2021 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала, не заперечували проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні. Разом з тим, понесені нею судові витрати у справі просила не стягувати з відповідача на її користь.

28 липня 2021 року на адресу суду надійшла і заява представника ОСОБА_1 - адвоката Легейди В.Г. про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Цього ж дня, на адресу суду від позивача за зустрічним позовом /відповідача за первісним позовом/ ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від своїх заявлених вимог до ОСОБА_1 в повному обсязі. Разом з тим, ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та просив провести розгляд справи без його участі та за відсутності його представника адвоката Стархулова І.І., у винесенні рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечував.

Ухвалою суду від 28 липня 2021 року заяву ОСОБА_2 про відмову від зустрічного позову задоволено, провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ нерухомого майна та визнання права власності на ? частину земельної ділянки закрито.

За правилами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі сторін та їх представників на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України,відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та ухвалення рішення відповідно до вимог ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, виходячи з наступного.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст.71 СК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними /частини перша, друга статті 71 СК України/ , або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки /ч.2 ст.364 ЦК України/.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так, судом встановлено, що сторони з 14 червня 2014 року перебували у шлюбних відносинах /а.с.11 /.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , проте спільне життя не склалося і рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2019 року шлюб розірвано / а.с.12-13 /.

Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку, укладеного 04 жовтня 2018 року між ОСОБА_4 / продавцем/ та ОСОБА_1 / покупцем/, посвідченого приватним нотаріусом Шишацького нотаріального округу Полтавської області та зареєстрованого за №1499, ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 набула права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 / а.с.14-15 /.

Таким чином, суд вважає доведеним та підтвердженим факт знаходження спірного будинку в правовому режимі спільного майна подружжя, тому, зважаючи на встановлену ст.60 СК України презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, вважає, що спірне домоволодіння є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. При цьому поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Крім того, згідно правової позиції у справі № 6-2405цс16 /№ 212/3089/15-ц/, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року, відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України) .

Положення ст.365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених п. п. 1 - 4 ч. 1 зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення ст. 365 ЦК України у поєднанні з ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки.

Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна від 20 липня 2020 року оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складає 37 100 грн. 00 коп. / а.с.17-37 /.

Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 07 серпня 2020 року, долученою до матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 у рахунок відшкодування вартості частки у спільному сумісному майні подружжя, яке придбане за час перебування у шлюбі, а саме: за житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , при поданні позову було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 18 550 грн. 00 коп., які вона просить стягнути на користь відповідача ОСОБА_2 / а.с.2/.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає що сторонами дотримано порядок встановлений положенням ст.365 ЦК України у поєднанні з ч.ч.4, 5 ст.71 СК України щодо припинення частки іншого співвласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки.

Таким чином, на підставі викладеного з урахуванням визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог в повному обсязі, суд вбачає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та припинити спільну сумісну власність на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , й визнати за позивачем ОСОБА_1 право особистої приватної власності на зазначений житловий будинок.

Разом з тим, суд вбачає за необхідне стягнути на користь відповідача ОСОБА_2 , внесені позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 18 550 грн. 00 коп.

Оскільки позивач ОСОБА_1 просила не стягувати на її користь з відповідача судовий збір, то суд вбачає за можливе його не стягувати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60-61, 63,69, 71 СК України, статтями 4, 5, 82, 200, 206, 255, 257, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , - задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Лохвиця Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з депозитного рахунку суду на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Шахворостівка Миргородського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , внесені ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 18 550 грн. 00 коп., як грошову компенсацію за ? частину вартості спірного будинку.

Рішення суду може бути оскаржено через Шишацький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: