Справа № 585/1882/21
Номер провадження 2/585/801/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі :

головуючого судді Євлах О.О.,

за участі:

секретаря :- Безручко О.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в спрощеного позовного провадження з викликом(повідомленням ) сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

до

відповідач: Роменська районна державна адміністрація Сумської області,

вимоги заявника: про визнання права власності на земельну частку (пай),-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 06 липня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Роменської районної державної адміністрації Сумської області, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства «Засулля» загальною площею 3,59 га із земель запасу, створеного Бобрицькою сільською радою Роменського району Сумської області під час передачі землі у колективну власність.

2. Позов обґрунтував тим, що 26.02.1983 року він вступив до членів колгоспу «Комуніст» (с.Бобрик Роменського району). 18.02.1992 року колгосп «Комуніст» перейменовано в колгосп «Бобрицький», а 27.10.1992 року реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Бобрицьке» 20.12.1993 року він був переведений до Колективного сільськогосподарського підприємства «Засулля». 25.05.1995 року рішенням Бобрицької сільської ради роменського району передано землю у колективну власність КСП «Засулля», а 29.05.1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю, до якого додано список громадян- членів колгоспу, які мають право на земельну частку (пай). 04.08.1995 року КСП «Засулля» було реорганізовано в сільськогосподарське акціонерно-пайове товариство закритого типу «Засулля». 08.11.1995 року він був звільнений з членів КСП «Засулля»

Відповідно до листа Відділу у Роменському району Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.07.2020 року № 53/140-20, 25.05.1995 року Бобрицька сільська рада Роменського району прийняла рішення про передачу землі у колективну власність. На підставі вказаного рішення, 29.05.1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП «Засулля» з додатком - списком власників земельних часток (паїв). Однак він до вказаного списку помилково не був включений, хоча на день видачі вказаного акта був членом КСП «Засулля».

3. Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву в якому при розгляді даної справи покладався на розсуд суду.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання сторони не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні розгляд справи просила проводити у його відсутності.( а.с.24).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 07 липня 2021 року постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 30 липня 2021 року.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

7. Судом встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.5-7)

8. Згідно копії трудової книжки звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.02.1983 року був прийнятий на роботу трактористом колгоспу «Комуніст», а 08.11.1995 року виключений з членів КСП «Засулля» . (а.с.8-10).

9. Архівною довідкою №23/04-06(с) від 03.03.2021 року стверджується, що у протоколах засідань правління колгоспу та загальних зборів членів колгоспу «Коумніст», КСП «Бобрицьке», АПТЗТ «Бобрицьке», ЗАТ «Бобрицьке» с.Бобрик Роменського району за період з січня 1986 року по листопад 1993 року значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - трактористом. Даних про звільнення з роботи та членів КСП «Бобрицьке» немає. Даних про переведення на іншу роботу та на роботу з неповним робочи м днем за період з 1986 року по 1993 роки не має. У списках колгоспників про невироблений мінімум не значиться. ( а.с.11-12)

10. Відповідно до листа Відділу у Роменському району Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 15.07.2020 року № 53/140-20, 25.05.1995 року Бобрицька сільська рада Роменського району прийняла рішення про передачу землі у колективну власність. На підставі вказаного рішення, 29.05.1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП «Засулля» з додатком- списком власників земельних часток (паїв). (а.с.13).

11. Згідно листа відділу у Роменському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 05.03.2020 року №77/110-21 середній розмір земельної частки (паю) розпайованих земель по КСП «Засулля» на території на території Бобрицької сільської ради складає 3,59 га. ( а.с.19).

V. Норми права.

12. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (тут і далі у редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року визначено коло осіб, які мають право на земельний пай, а саме «право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

VI. Оцінка суду.

15. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що на момент отримання 29 травня 1995 року КСП «Засулля» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього КСП і мав право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку. Право на звернення до суду з позовом про захист порушених прав , в т.ч. про визнання права на земельну частку (пай) у позивача виникло у 1995 році, а відтак трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, тому суд зобов`язаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви іншими сторонами спору.

Звернувшись до суду у липні 2021року, не надавши доказів на підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду позивач ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності на 25 років, в зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду в подібній справі, а саме у постанові від 26 листопада 2018 року у справі № 395/1324/16-ц (провадження № 61-29106св18), який також викладено, зокрема, й у постанові від 22 липня 2019 року у справі № 392/484/17 (№ 61-41540св18) та постанов від 21.07.21 р. у справі № 933/670/20 (пров.№ 61-4189св21)

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Роменської районної державної адміністрації Сумської області про визнання права на земельну частку (пай)- відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Роменська районна державна адміністрація Сумської області , місцезнаходження : м.Ромни, бульвар Свободи,1, Сумської області, 42000, ідентифікаційний код 04057936.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах