Справа № 274/211/21 Провадження № 2/0274/22/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
01.04.21 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 ,
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У січні 2021 р. ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.02.2013 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 35, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що сімейне життя не склалось, порозуміння немає, більше одного року вони не ведуть подружнього життя та спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу, але її недостатньо для утримання дитини.
ОСОБА_2 позов визнав частково та просить задовольнити вимогу про розірвання шлюбу, вимогу про стягнення аліментів просить задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що він не має заперечень проти розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_1 , однак він не працює та не може у даний час працювати, зважаючи на епідеміологічну ситуацію.
Судом з`ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 05.02.2013 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 35, вони є батьками дитини ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проживає з ОСОБА_1 (а. с. 8, 9, 13).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 , та визнання останнім цієї вимоги свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2 , а відтак задовольняє цю вимогу.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання дочки, Суд, виходячи з наявних у справі доказів, враховує наступне.
У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 працює у Польщі та отримує гідну заробітну плату.
У відзиві ОСОБА_2 проти цієї обставини заперечив.
ОСОБА_1 не подано доказів на підтвердження вказаної обставини, а відтак Суд виходить з того, що ця обставина не є доведеною.
У відзиві ОСОБА_2 посилається на те, що він не працює та не може у даний час працювати, зважаючи на епідеміологічну ситуацію.
Між тим, ОСОБА_2 не подав доказів на підтвердження зазначених обставин.
При цьому з відзиву не вбачається, що ОСОБА_2 має утриманців, є не непрацездатним або має незадовільний стан здоров`я, а тому Суд виходить з того, ОСОБА_2 утриманців не має, є працездатним та має задовільний стан здоров`я.
Будучи працездатним та маючи задовільний стан здоров`я, ОСОБА_2 не позбавлений можливості працевлаштуватись та отримувати як заробітну плату.
Тобто ОСОБА_2 має можливість працевлаштуватись та отримувати у середньому 10 206,00 грн. на місяць, що після сплати обов`язкових платежів становитиме близько 8 062,74 грн.
На момент ухвалення рішення прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 270,00 грн., що встановлено статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік".
Таким чином після витрачання коштів на своє утримання у мінімальному розмірі (2 270,00 грн.) у власності ОСОБА_2 залишатиметься близько 5 792,74 грн. (8062,74 2 270,00).
За таких обставин Суд вважає, що з цих коштів (5 792,74 грн.) ОСОБА_2 може платити аліменти на утримання дочки у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, оскільки при цьому у його власності ще залишатиметься ще близько 2 795,74 грн. на своє утримання, тобто у цілому він матиме на своє утримання 5065,74 грн. (2 270,00 + 2 795,74) щомісячно, що більше ніж у два рази перевищує прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб (2 270,00 грн.), це дозволить йому утримувати себе на більше, ніж на мінімальному рівні.
Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення аліментів підлягає задоволенню.
Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення в частині стягнення аліментів підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 50% судового збору (454,00 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (454,00 грн.) підлягають поверненню ОСОБА_1 з державного бюджету, та з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою про стягнення аліментів у розмірі 908,00 грн.
Керуючись статтями 141, 142, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , відомості про РНОКПП на момент ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні) задовольнити.
2. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , зареєстрований 05.02.2013 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 35, розірвати.
3. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, починаючи від 13.01.2021 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 454,00 грн.
5. Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 454,00 грн.
6. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
7. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут