Номер провадження: 22-ц/813/1479/21
Номер справи місцевого суду: 501/137/20
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 у розмірі 33787,44 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає з нею. Донька з 01.09.2017р. займається в гуртку «Ансамбль бального танцю «Сузір`я» будинку дитячої та юнацької творчості, вартість занять складає 2640,00 грн., оплата за костюми та форму для ансамблю складає 4262,80 грн. Витрати на шкільне навчання складають 7689,24 грн., заняття за методикою ТМ « ОСОБА_4 » складають 800,00 грн. на місяць. На суму 6318,00 грн. позивачка придбала ліжко для доньки., витрати на одяг склали 3740,70 грн., витрати на лікування дитини склали 6737,70 грн., а всього разом було витрачено на потреби дитини 33787,44 грн. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не бере, та взагалі не цікавиться, що вона потребує, в зв`язку з чим позивач і звернулася до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 червня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 22915,50 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині вирішення цивільного позову і в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 6700, 25 гривень, а в решті позовних відмовити, а рішення в частині стягнення з мене на користь держави судового збору у розмірі 840,80 гривень залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виходячи з норм ст. 185 СК України додатковими витратами на дитину у даному конкретному випадку є лише:

- 4262,80 грн оплата за костюм та форму для танців;

- 2400 грн оплата навчання за методикою ТМ «Саробан»;

- 6737,70 грн витрат пов`язаних з лікуванням дитини.

Інші витрати не пов`язані з хворобою, каліцтвом або розвитком здібностей дитини. Крім того підлягають стягненню лише половина зазначених витрат.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скрагу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 06 серпня 2021 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції підлягає перегляду лише в частині задоволення позовних вимог.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що позивач та відповідач мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 травня 2014 року, яке набрало законної сили 31.05.2014р., шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний (а.с. 7).

Згідно довідки, яка видана Олександрівською селищною адміністрацією Чорноморської міської ради Одеської області від 15 січня 2020 року (а.с.9), ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 навчається в 4-Б класі Чорноморської загальноосвітньої школи №6, що підтверджується довідкою Чорноморської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №6 Чорноморської міської ради Одеської області (а.с.52).

Згідно довідки Будинку дитячої та юнацької творчості Чорноморської міської ради Одеської області від 19.11.2019р. (а.с.10), ОСОБА_5 займається у гуртку «Ансамблю бального танцю «Сузір`я» з 01.09.2017 року по теперішній час та батьківська плата складає 120,0 грн. на місяць.

Позивач зазначає, що нею за вказані заняття було сплачено 2640,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст.76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи наявна накладна №111/03 від 15.03.2017р. на придбання ліжка СК «Сандра» вартістю 1763,00 грн., матрац розміром 200Х160 вартістю 2106,00 грн., ліжко КЗ-8 розміром 190Х80 вартістю 820,00 грн. та матрацу «Тренд» розміром 190Х80 вартістю 1298,00 грн., а всього на суму 6317,00 грн., з урахуванням доставки (а.с. 17).

Враховуючи, що у накладній 111/03 від 15.03.2017р., на яку посилається позивач, вказано два ліжка та два матраца різних розмірів на загальну суму 6317,0 грн., то суд першої інстанції вважав, що зазначений доказ слід брати до уваги частково, лише в частині придбання ліжка КЗ-8 розміром 190Х80 вартістю 820,00 грн. та матрацу «Тренд» розміром 190Х80 вартістю 1298,00 грн., з урахуванням дитячих розмірів.

Квитанції від 03.02.2018р., 03.03.2018р., 03.04.2018р. підтверджують сплату на користь школи усного рахунку «Соробан», яку відвідує ОСОБА_6 , грошових коштів у розмірі 2400,00 грн. (а.с. 15, 15а, 16).

Квитанція підтверджує оплату електронної книги з чохлом на загальну суму 7397,00 грн. (а.с. 12).

Позивачем надані квитанції на загальну суму 6737,70 грн. (а.с.25-51), які нею були втрачені на медичне обстеження та придбання ліків для ОСОБА_7 .

З матеріалів справи вбачається, що квитанції танцювального маркету «Все для танців» підтверджують придбання одягу для танців на загальну суму 4262,80 грн. (а.с. 13, 14).

Суд першої інстанції вважав, що витрати на придбання електронної книги, на відвідування занять школи усного рахунку «Соробан», медичне обстеження та придбання ліків, придбання одягу для танців, які відвідує ОСОБА_6 , сприяють інтелектуальному, духовному розвитку дитини, фізичному здоров`ю, а тому відносяться до додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що відповідач не надав суду доказів того, що він не працює, уклав шлюб з ОСОБА_8 з якою у них народилась донька ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), то суд першої інстанції відхилив заперечення відповідача проти позову як не доведені та необґрунтовані.

Відповідач у відзиву на позов вказав, що він добросовісно сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в підтвердження чого надав суду розрахунки заборгованості, які складені державним виконавцем Чорноморського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.68, 70, 71).

Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном.

Враховуючи викладене суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати, які понесла позивач на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 22915,50 грн.

Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може з огляду на наступне.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що придбання ліжка КЗ-8 розміром 190Х80 вартістю 820,00 грн. та матрацу «Тренд» розміром 190Х80 вартістю 1298,00 грн., з урахуванням дитячих розмірів, придбання електронної книги не є додатковими витратами на дитину, оскільки у розумінні сімейного законодавства, не є витратами на купівлю одягу, білизни, особистих засобів гігієни, взуття тощо.

Таким чином, доведена на законна сума додаткових витрат у справі становить 13 400, 50 гривень.

Крім того судова колегія зазначає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, положення сімейного законодавства, принцип рівної участі батьків у вихованні дитини, колегія суддів дійшла до висновку, що з розмірі участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у додаткових витратах на дитину ОСОБА_3 має бути рівним, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума у розмірі 6700,25 гривень (13400,50/2).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку при визначенні розміру суми додаткових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру суми стягнення.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 червня 2020 року змінити, зменшивши суму додаткових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 , з 22915 гривень 50 копійок до 6700 гривень 25 копійок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 06 серпня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк