Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/16528/18 позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ML-010/009/2007 від 03.07.2007 року в розмірі 479 118,34 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №МL-010/009/2007 відповідно до умов якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 45 095,00 швейцарських франків, строком користування до 03.08.2029 року. Порядок виконання боргових зобов`язань був визначений, зокрема, додатковими договорами, останній з яких №5 від 13.02.2017 року до кредитного договору, відповідно до якого було встановлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість, позичальником його зобов`язання не виконуються, а саме не вносяться чергові платежі для виплати кредиту згідно графіку платежів. Внаслідок допущених порушень, у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором, що станом на 21.11.2018 року становить 479 118,34 грн. Вимога банку про погашення заборгованості відповідачем виконана не була.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №ML-010/009/2007 від 03.07.2007 року в розмірі 451 725,46 грн, з них заборгованість за тілом кредиту 368 189,73 грн, заборгованість по відсоткам 82 437,59 грн, заборгованість по штрафних санкціях 1098,14 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення.

Зазначає, що сума, заявлена позивачем до стягнення, не відповідає дійсним обставинам справи та існуючим фактам. Так, в таблиці №1 розрахунку заборгованості по клієнту в графі сума погашеного кредиту банк зазначив, що відповідачем за період з 10.08.2011 року по 21.11.2018 року було сплачено всього 10 623,93 грн, проте, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки згідно з випискою по поточному рахунку лише в період з 10.08.2011 року по 04.06.2013 року відповідачем було сплачено, а банком зараховано в погашення кредиту кошти в загальному розмірі 81 270,29 грн. Відповідач вважає, що банк безпідставно списував частину сплачених коштів в рахунок пені, при цьому, банком жодного разу не надавалось детального розрахунку вказаних сум пені, тому зробити висновок про правомірність її нарахування неможливо.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 жодного разу не з`явилась, хоча за її клопотаннями та клопотаннями її представника розгляд справи відкладався тричі. На судове засідання, призначене на 5 серпня 2021 року, відповідач в черговий раз не з`явилась, направила на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи по причині хвороби та неможливості знайти адвоката або особисто взяти участь у судовому засіданні. Колегією суддів зазначене клопотання було відхилено, зважаючи на тривалість розгляду справи, відсутність доказів хвороби та неможливості укласти договір з адвокатом. До того ж у минуле судове засідання ОСОБА_1 подавала клопотання про відкладення розгляду справи, у якому зазначила, що вона сама припинила договірні відносини з адвокатом Гарапюком С.В. та просила забезпечити її право на особисту участь у судовому засіданні, відклавши розгляд справи.

Представник позивача адвокат Касянчук С.В. проти доводів апеляційної скарги заперечив, пояснив, що відзиву на апеляційну скаргу не подавав, оскільки доводи позивача містяться у відповіді на відзив на позовну заяву. Рішення суду вважав законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За частиною першою статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 03.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №ML-010/009/2007, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах розмір кредиту 49 095,00 швейцарських франків, дата остаточного повернення кредиту 03.09.2029 року, для розрахунку процентів з встановленою плаваючою процентною ставкою у розмірі фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 4,49% річних, а FIDR - процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору; повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтет них платежів (а.с. 9-12).

Пунктом 4.1.1. Кредитного договору обумовлено, що за порушення взятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитним коштами у визначені цим договором строки. позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочки.

10.08.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до Кредитного договору, яким внесено зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме розмір кредиту 378 843,66 грн, проценти розраховуються на підставі плаваючої процентної ставки фіксований відсоток (0,49% річних) + FIDR, графік повернення платежу викладено в новій редакції (а.с. 36-37).

04.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №2 до Кредитного договору, яким внесено зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме на період з 04.06.2013 року по 05.06.2013 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (0,49% річних) + FIDR, на період з 06.06.2013 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (0,58% річних) + FIDR; графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 43-45).

30.09.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №3 до Кредитного договору, яким внесено зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме на період з 26.09.2013 року по 31.07.2014 року включно для розрахунку процентів буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (2,42% річних) + FIDR, на період з 01.08.2014 року до повного виконання боргових зобов`язань для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (0,58% річних) + FIDR; графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 51-53).

06.07.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №4 до Кредитного договору, яким внесено зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме на період з 06.07.2016 року по 05.12.2016 року включно для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,00%, на період з 06.12.2016 року до повного виконання боргових зобов`язань для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (0,58% річних) + FIDR; графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 59-60).

13.02.2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №5 до Кредитного договору, яким внесено зміни та доповнення у Кредитний договір, а саме на період з 13.02.2017 року по 05.08.2017 року включно для розрахунку процентів буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,00%, на період з 06.08.2017 року до повного виконання боргових зобов`язань для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка фіксований відсоток (0,58% річних) + FIDR; графік платежів викладено у новій редакції (а.с. 65-67).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, станом на 21.11.2018 року заборгованість становила 479 118,34 грн, з чого заборгованість по кредиту 368 189,73 грн, заборгованість по відсоткам 109 584,64 грн, заборгованість по штрафних санкціям 1 346,94 грн (а.с. 8).

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності цих вимог.

Суд встановив, що 10.08.2011 року тіло кредиту (залишок на 10.08.2011 року 42 093,74 швейцарських франків), конвертовано у гривню, сума виданого кредиту становила 378 843,66 грн (а.с. 143).

Також встановлено, що з урахуванням суми погашеної ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 10 653,93 грн, заборгованість за тілом кредиту становить 368 189,73 грн.

У матеріалах справи відсутні докази на спростування відображеної у розрахунку заборгованості за тілом кредиту ОСОБА_1 перед позивачем, а тому висновок суду про стягнення цієї складової боргу з відповідача на користь Банку є правильними.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що банком не було зараховано сплачені нею платежі в рахунок погашення тіла кредиту в сумі 81270,29 грн., оскільки відповідно до п. 1.5.1.3. Кредитного договору, при надходженні бо данку коштів для виконання боргових зобов`язань, банк направляє такі кошти на погашення боргових зобов`язань у наступній черговості 1) прострочені проценти за користування кредитом, 2) проценти, нараховані на прострочену до повернення суми кредиту, 3) прострочена до повернення сума кредиту, 4) пеня за несплату в строк процентів, 5) пеня за неповернення в строк кредиту, 6) строкові проценти за користування кредитом, 7) штраф за нецільове використання кредиту, 8) сума основного боргу за кредитом.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, суд першої інстанції виходив з того, що Банк направивши 24.05.2018 року відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, у розумінні ч. 2 ст. 1050 ЦК України на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору і втратив право нараховувати відсотки та штрафні санкції, що передбачені умовами договору.

Вказані висновки суду відповідають обставинам справи з огляду на таке.

24.05.2018 року позивачем було направлено ОСОБА_1 вимогу про погашення (виплату) заборгованості за Кредитним договором, яка станом на 21.05.2018 року становила 465 575,84 грн, та встановлено строк виконання зобов`язання тривалістю в 60 днів. (а.с. 73).

При цьому, відповідно до п.п. 2.1.3.2 Додаткового договору № 5 від 13 лютого 2017 року, сторони обумовили, що вимога вважається отриманою позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати відправки вимоги (а.с. 65 зворот).

Виходячи з цього, судом першої інстанції було правильно встановлено, що з пред`явленням вимоги про дострокове погашення заборгованості, право позивача нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припинилось 31.07.2018 року.

А тому є обґрунтованим висновок суду, що нарахування заборгованості по відсоткам за період з 31.07.2018 року по 20.11.2018 року не відповідає вимогам закону.

Такі ж по суті висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Врахування та спростування доводів апеляційної скарги знайшло відображення в мотивувальній частині судового рішення, а тому додаткового правового обґрунтування не потребує.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.08.2021.

Головуючий Судді