Справа № 127/4389/21
Провадження № 2/127/758/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Король О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа банк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Хейніс О.Г. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа банк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

10.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі №36294 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Альфа банк» заборгованості за кредитним договором №631091597, який був укладений 14.01.2019 року між позивачем та відповідачем. Загальна сума заборгованості складає 85 843, 98 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 23006,04 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами 0, 00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 62 504, 58 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами 333,36 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 16.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64168191 з примусового виконання виконавчого напису.

20.01.2021 року поштовим відправленням №146 до третьої особи була направлена заява від позивача про надання йому копії виконавчого напису та копій всіх документів, наданих відповідачем для вчинення виконавчого напису.

У відповідь на заяву позивачем отримано наступні документи: копію виконавчого напису; копію статуту відповідача; копію виписки з рахунку позивача; копію оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631091597; Копію анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних особі у АТ «Альфа-Банк»; копію повідомлення про порушення основного зобов`язання.

Ознайомившись з цими документами позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено за нотаріально-посвідченими угодами. Для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально-посвідченої угоди.

За вчинення виконавчого напису третьою особою на підставі статті 11 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плата з відповідача в розмірі 650, 00 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за виконавчим написом. Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом складає 86 493, 98 грн.

Із вчиненим виконавчим написом позивач не погоджується, що стало підставою його звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 02.03.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №36294, вчиненого 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Хара Н.С. до набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим на наслідками вирішення спору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.03.2021 року відкрите спрощене позовне провадження. Учасники справи одержали ухвалу про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками.

Відповідач відзив на позов не надав.

Третя особа своїм право на надання пояснень не скористалася.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Законом України «Про нотаріат»:

10.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №36294 про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Альфа банк» заборгованості за кредитним договором №631091597, який був укладений 14.01.2019 року між позивачем та відповідачем. Загальна сума заборгованості складає 85 843, 98 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 23 006, 04 грн.; прострочена заборгованість за комісією та процентами 0, 00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту 62 504, 58 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами 333,36 грн.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.07.2020 року по 22.09.2020 року.

За вчинення виконавчого напису третьою особою на підставі статті 11 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плата з відповідача в розмірі 650, 00 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача за виконавчим написом. Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом складає 86 493, 98 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 16.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64168191 з примусового виконання виконавчого напису.

20.01.2021 року поштовим відправленням №146 до третьої особи була направлена заява від позивача про надання йому копії виконавчого напису та копій всіх документів, наданих відповідачем для вчинення виконавчого напису.

У відповідь на заяву позивачем отримано наступні документи: копію виконавчого напису; копію статуту відповідача; копію виписки з рахунку позивача; копію оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631091597; копію анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних особі у АТ «Альфа-Банк»; копію повідомлення про порушення основного зобов`язання.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що положення пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року на час його застосування, а саме 10.11.2020 року був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

Постановою Великої Палати Верховного Суду №11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11. 2017 року відмовлено.

Отже, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що правові норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні.

Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим №36294 від 10.11.2020 року приватний нотаріус керувався не чинними положеннями законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 обгрунтований і підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати у справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 908, 00 грн. та 454,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000, 00 грн.

Визначаючись з розміром витрат на професійну правничу допомогу оцінених в 10 000, 00 грн., суд враховує, що такі складаються з 1 000, 00 грн. за вивчення документів, поданих для написання позовної заяви; 1 000, 00 грн. надання усних консультацій; 4000, 00 грн. за написання позовної заяви, підготовки додатків до позовної заяви, 4000 грн. представництва інтересів у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 гривень є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на те, що справа є незначної складності. Також, оцінюючи дії адвоката, згідно наданого розрахунку суми гонорару, судом прийнято до уваги, що розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, будь-яких процесуальних дій після відкриття провадження адвокатом Хейнісом О.Г. не вчинялось, а тому стягнення коштів за участь адвоката у судових засіданнях є безпідставною.

За таких обставин витрати на професійну правничу допомогу належить компенсувати частково у розмірі 5000,00 грн.

Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 17, 18 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», ст. ст. 4, 76-81, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрований у реєстрі №36294, який був вчинений 10.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа банк» заборгованості у розмірі 86 493, 98 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа банк» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат : із сплати судового збору 1362 грн., на професійну правничу допомогу 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України відомості про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач Акціонерне товариство «Альфа банк», 03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 100, ;

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, 01033, м. Київ, вул. Тарасівська, 18/12, РНОКПП невідомий.

Суддя