Справа №:755/5979/21
Провадження №: 2/755/6283/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд: визнати правочин з перереєстрацією Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куін Україна» на Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент» недійсним; зобов`язати власників Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куін Україна» відшкодувати власникам Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» шкоду в подвійному розмірі статутного капіталу, що становить 217 482 541,22 грн та моральну шкоду в розмірі 10 874 127,06 грн.

Вказану позову заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року цивільну справу №755/5979/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину передано за підсудністю на розгляд до Галицького районного суду м.Львова.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно положень п.3 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Поняття юридичної особи наведене в ст. 80 ЦК України, згідно якої юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. (ч.4 ст.87 ЦК України)

Як визначено частинами 1, 5 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи (п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року №755-IV).

Разом з тим, за даними Єдиного державного реєстру відсутні відомості про юридичну особу - за результатами пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних

осіб - підприємців та громадських формувань Дочірнє підприємство «ВМС-Вотер Куін Україна» відображається як Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент». За вказаним в позовній заяві кодом в Єдиному державному реєстрі зареєстровано саме Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент».

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач посилається на ч.1 ст. 1158 ЦК України та зазначає, що він діє на користь майнових інтересів власників ДП «Азуа Девелопмент» без їх доручення.

Отже, фактично позивач ОСОБА_1 звернувся до суду не за захистом своїх прав, а за захистом прав учасників юридичної особи, висуваючи вимогу про визнання недійсним правочину щодо перереєстрації однієї юридичної особи на іншу та похідну вимогу про відшкодування однією юридичною особою іншій шкоди, спричиненої такою перереєстрацією.

Таким чином, враховуючи суб`єктний склад сторін та виходячи із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернувся позивач, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у позові, враховуючи звернення позивача до суду за захистом прав учасників юридичної особи, яка визначена позивачем, як один з відповідачів у справі, суд приходить до висновку, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду господарської юрисдикції.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 19, 186, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я