ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №583/3668/20

Номер провадження 22-ц/816/578/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Булановим Олексієм Михайловичем, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Яценко Н.Г. у м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» (далі ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ») звернулось з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 09 грудня 2019 року за допомогою електронного сервісу між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ЛЛ-00178914 на суму 2500 грн з оплатою процентів за користування кредитом.

Товариство повністю виконало взяті на себе зобов`язання, перерахувало обумовлену сторонами суму кредиту на карту ОСОБА_1 , проте відповідачка станом на 23 вересня 2020 року кошти не повернула, нараховані відповідно умов договору проценти не сплачує, таким чином ухиляється від виконання прийнятих на себе зобов`язань, грубо порушуючи умови кредитного договору.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 09 грудня 2019 року становить 8366,48 грн, з яких: заборгованість по сумі кредиту 2500 грн, заборгованість по процентам 5800 грн, три проценти річних від простроченої суми 66,48 грн, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у заявленому розмірі.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2021 року позов ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» заборгованість за кредитним договором № ЛЛ-00178914 від 09 грудня 2019 у розмірі 8366 грн 48 коп. та сплачену суму судового збору в розмірі 2102 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачка не підписувала кредитний договір з ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», у неї відсутній електронний цифровий підпис та сертифікований ключ. Тобто сторони жодних істотних умов кредитного договору не погодили, зокрема, розмір кредиту, умови надання і повернення коштів, розмір процентів, а також відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Крім того, стверджує, що у справі відсутні належні докази того, що товариство перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у заявленому розмірі.

Позивач ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» письмового відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У справі, яка переглядається суд встановив, що 09 грудня 2019 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ЛЛ-00178914, відповідно до умов якого останній було надано кредит у сумі 2500 грн на умовах зворотності, строковості та сплати процентів за користування кредитними коштами (а.с. 14-19).

Відповідно до п. 1.2 строк дії Кредитного договору складає 365 календарних днів. Закінчення строку дії Кредитного договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін.

Пунктом 1.3 Кредитного договору визначено, що строк користування Кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим Кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно.

Згідно з пунктом 1.4, пп. 1.4.1, 1.4.2 зазначеного договору від 09.12.2019 № ЛЛ-00178914 сторони визнають, що зазначені нижче проценти ставки є їх двосторонньою взаємною домовленістю, узгодженою умовами даного пункту Кредитного договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються протягом 96 календарних днів з дня надання Кредиту. Проценти за користування Кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування Кредитом : у розмірі 2,0 % від суми наданого Кредиту за кожен день користування Кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання Кредиту; у розмірі 2,5% від суми наданого Кредиту за кожен день користування Кредитом з дня, наступного за днем закінчення строку, передбаченого пунктом 1.4.1 Договору, якщо зобов`язання не виконані Позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання Кредиту.

При цьому сторони визнають, що зазначені процентні ставки є їх двосторонньою взаємною домовленістю, узгодженою умовами кредитного договору (а.с. 15).

Також сторонами підписано детальний розпис сукупної вартості кредиту, що є додатком №1 до кредитного договору № ЛЛ-00178914 від 09 грудня 2019 року, в якому визначено строк користування кредитом, умови його продовження, тип та розмір відсоткової ставки. Сторони погодили, що сукупна вартість кредиту складає 332 % від суми кредиту або 8300 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 232 % від суми кредиту або 5800 грн (а. с. 20).

Суд першої інстанції встановив, що кредитний договір ЛЛ-00178914 від 09 грудня 2019 року про надання фінансового кредиту був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті Товариства: https://vashagotivochka.ua/. ОСОБА_1 підписала вказаний кредитний договір та детальний розпис сукупної вартості кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, позичальниця надала всі необхідні відомості про себе шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, відомості про зареєстроване місце проживання, сімейний стан, місце роботи, посаду, номер банківської картки (а.с. 14).

Кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу «Platon» про проведення 09 грудня 2019 року успішної видачі займу на карту ОСОБА_1 за договором №ЛЛ-00178914 від 09 грудня 2019 року в сумі 2500грн (а.с.21).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким загальний розмір заборгованості станом на 23 вересня 2020 становить 8366,48 грн, в тому числі : 2500 грн - заборгованість по сумі кредиту; 5800 грн заборгованість по відсоткам, з яких 800грн - нараховано відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору; 5000 грн. - нараховано відповідно до п.1.4.2 кредитного договору від 09 грудня 2019 року № ЛЛ-00178914 та 66,48 грн. - три відсотки річних від простроченої суми (а.с. 25).

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами наявні договірні правовідносини, відповідачка належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблений за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та з дотриманням норм процесуального права, з огляду на наступне.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 була ініціатором укладання кредитного договору, звернулась з письмовою заявою до ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», зазначила бажаний розмір позики, надала необхідні для укладання договору особисті дані, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, правильність яких підтверджено управлінням ДМС України в Сумській області (а.с. 14, 49).

Договір про надання фінансового кредиту та Детальний розпис сукупної вартості кредиту (Додаток 1) підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Укладеного сторонами кредитного договору ОСОБА_1 не оспорювала, з відповідним позовом до суду не зверталась.

Колегія суддів бере до уваги також і ту обставину, що відповідачка не спростувала належними допустимими доказами встановленого судом першої інстанції факту перерахування 09 грудня 2019 року на її банківський рахунок кредитних коштів відповідно до умов договору у сумі 2500 грн, а тому відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, як необґрунтовані.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявленого позову, оскільки кредитодавець повністю виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, про що свідчить підтвердження платіжного сервісу, проте відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ».

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка кредитний договір не підписувала, її твердження про те, що він є неукладений висновків суду по суті спору не спростовують, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Булановим Олексієм Михайловичем, залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко