Апеляційне провадження №22-ц/824/8040/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного виконавця Шмідт Катерини Валеріївни, державного підприємства «СЕТАМ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протоколу проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів і свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсними, витребування майна з чужого володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання протоколу проведення електронних торгів, акту про проведення електронних торгів і свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів недійсними, витребування майна з чужого володіння та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в провадженні приватного виконавця Шмідт К.В. перебувало виконавче провадження № 55967822 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду міста Києва про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1 022 807 грн. 78 коп. заборгованості за кредитним договором № 03МІ1 від 14.11.2013 року, стягнутої заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2017 року. В межах цього виконавчого провадження, 15.03.2018 року приватним виконавцем проведено опис квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , проведено її оцінку та 05.04.2018 року подано заявку на реалізацію арештованого нерухомого майна до ДП «СЕТАМ» для проведення електронних торгів. 16.08.2018 року відбулись прилюдні торги, які оформлені протоколом № 352464, на підставі яких 11.09.2018 року приватним виконавцем видано акт про проведенні електронні торги, на підставі якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів № НОМЕР_1 від 26.09.2018 року та зареєстровано за ним право власності на спірну квартиру. Оскільки перед передачею на реалізацію спірної квартири, право користування якою мають малолітні діти позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватним виконавцем не було одержано відповідний дозвіл органу опіки та піклування на її примусову реалізацію, приватним нотаріусом при видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів теж не перевірено наявність цього дозволу, це призвело до порушення прав дітей на житло.

Окрім наведеного, оскільки спірна квартира була предметом іпотеки, її реалізація в межах виконання судового рішення про стягнення заборгованості суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження» в частині переважного права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок переданого в іпотеку майна по відношенню до інших кредиторів й неможливості звернення стягнення на майно, що перебуває в заставі.

На підставі наведеного, а також у зв`язку з невжиттям приватним виконавцем заходів щодо встановлення усього обсягу майна позивача, на яке могло бути звернуто стягнення, позивач просила суд визнати протокол проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» №352464 від 16.08.2018 року, акт приватного виконавця Шмідт К.В. про проведенні електронні торги ВП № 55967822 від 11.09.2018 року та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів серія та номер НОМЕР_1, видане 26.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. недійсними, а також витребувати в порядку ст. 387 ЦК України у ОСОБА_2 на її користь квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

До початку судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги та просила суд також скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. про державну реєстрацію № 43201670 від 26.09.2018 року про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року в задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним, та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

11 травня 2021 року до Київського апеляційного суду від ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство, не погоджуючись із доводами викладеними у апеляційній скарзі, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

24 травня 2021 року до Київського апеляційного суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він також просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що вказане рішення відповідає наведеним вимогам з огляду на наступне:

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання яких відповідно до довідок ВПРМППФО Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.04.2018 року з травня та липня 2012 року по дату їх складення зареєстроване за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .

24.04.2008 року ОСОБА_1 укладено з ПАТ «Укрсоцбанк» іпотечний договір № 030.29-50/341-К, за умовами якого вона передала банку в іпотеку у якості забезпечення зобов`язань за укладеним договором кредиту № 030.29-50/341-К від 24.04.2008 року нерухоме майно, що придбано нею за кредитні кошти, а саме квартиру АДРЕСА_2 .

14.11.2013 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» іпотечний договір № 030М01-ЗАСТ/1, за умовами якого передала банку в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту № 030.29-50/341-К від 24.04.2008 року (зі всіма договорами про внесення змін та доповнень/додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому) та договором кредиту на придбання житла на вторинному ринку № 030М01 від 14.11.2013 року (зі всіма договорами про внесення змін та доповнень/додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому) в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно п. 1.6. цього іпотечного договору ОСОБА_1 гарантувала, що передачею в іпотеку квартири не були порушені права неповнолітніх та/або малолітніх дітей, які проживають в ній.

Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.08.2013 року за № 398 ОСОБА_1 надавався дозвіл на укладення договору про повторну іпотеку в рамках реструктуризації діючої заборгованості по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору іпотеки від 24.04.2008 року № 030.29-50/341-К, в якій зареєстровані малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2017 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з останньої 1 022 807 грн. 78 коп. боргу за кредитним договором та 15 342 грн. 11 коп. судового збору.

На виконання цього судового рішення Оболонським районним судом міста Києва 25.09.2017 року видано виконавчий лист, який 06.03.2018 року пред`явлено ПАТ «Укрсоцбанк» до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. від 13.03.2018 року за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» відкрито виконавче провадження № 55967822.

13.03.2018 року в рамках виконавчого провадження № 55967822 приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме квартиру АДРЕСА_2 .

Постановою від 26.03.2018 року приватним виконавцем призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для проведення оцінки квартири АДРЕСА_2 .

29.03.2018 року приватний виконавець звернувся до служби у справах дітей щодо надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна скаржника.

05.04.2018 року приватним виконавцем подано ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна в межах виконавчого провадження № 55967822, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 року залишено без змін ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10.07.2018 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Шмідт К.В., стягувач ПАТ «Укрсоцбанк», заінтересовані особи ДП «Сетам», служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, в частині оскарження проведення оцінки та передачі на реалізацію арештованої квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані малолітні діти ОСОБА_1 , відмовлено.

Актом приватного виконавця від 05.04.2018 року зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_2 діти не проживають.

Актом приватного виконавця від 24.05.2018 року зафіксовано, що за свідченням сусідів в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та її діти не проживають тривалий час, а цій квартирі мешкають орендарі.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «Сетам» від 16.08.2018 року за № 3522446 торги щодо лота реєстраційний номер: 292496, яким є квартира АДРЕСА_2 , відбулися, переможцем торгів визначено ОСОБА_2 , за ціною продажу: 780 219 грн. 00 коп.

11.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. затверджено акт про проведені електронні торги.

26.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. на підставі акту про проведені електронні торги ВП № 55967822 від 11.09.2018 року, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. на підставі протоколу проведення електронних торгів від 16.08.2018 року № 352464, видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а саме квартири АДРЕСА_2 .

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.09.2018 року о 12:27:00, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., як державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексацій ний номер 430201670 щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Окрім вищевказаної квартири, ОСОБА_1 на праві власності належить також квартира АДРЕСА_3 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача про те, що внаслідок продажу спірної квартири в межах виконавчого провадження було порушено переважне право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна є безпідставними, оскільки стягувач у виконавчому провадження ПАТ «Укрсоцбанк» і є іпотекодержателем спірної квартири. Крім того, судом вже було розглянуто справу за скаргою ОСОБА_1 щодо незаконності з її точки зору передачі на реалізацію квартири, в якій проживають малолітні, за результатами чого в задоволенні її вимог було відмовлено. Доводи позивача про неврахування приватним виконавцем при зверненні стягнення на нерухоме майно наявності у неї на праві іншого цінного майна, а саме тварини, на яку могло бути звернуто стягнення, по суті зводяться до незгоди з діями приватного виконавця, які підлягали оскарженню на стадії виконавчого провадження, та не впливають на чинність спірного правочину.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним:

1. Приватним виконавцем було передано на реалізацію квартиру з порушенням встановленої законом процедури через неврахування факту реєстрації та проживання в ній неповнолітніх дітей.

2. При реалізації спірної квартири були порушені вимоги Закону України «Про іпотеку».

3. Приватним виконавцем не було вжито заходи щодо встановлення всього обсягу належного відповідачу майна, за рахунок якого могло бути задоволено вимоги кредитора.

Вказані твердження позивача не можуть бути прийняті судом з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Законність передання на реалізацію спірної квартири з огляду на твердження позивача щодо проживання і реєстрації в ній малолітніх дітей вже була предметом судового розгляду в рамках справи №756/4843/17.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року у справі №756/4843/17такі посилання апелянта були відхилені з огляду на недобросовісні дії саме ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у задоволені її скарги було відмовлено. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2018 року.

За таких умов обставини щодо відсутності порушення прав дітей при реалізації спірної квартири вже були встановленні рішенням суду, відтак не потребують окремого доведення.

Посилання апелянта на те, що підставою відмови у задоволенні її скарги у рамках справи №756/4843/17 було те, що на час судового розгляду квартира була вже реалізована, відтак належним способом захисту було оскарження саме результатів торгів, не може бути прийнята апеляційним судом, оскільки дана обставина не була підставою для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 судом першої інстанції, а в постанові апеляційного суду, хоча факт реалізації квартири і був зазначений, тим не менш це не було основною підставою для висновку про законність ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для її скасування.

Окремо колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу і на наявність у позивача іншого майна, у зв`язку з чим права дітей на місце проживання не були порушені.

Також при вирішенні даного питання колегія суддів апеляційного суду зважає на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 504/294/14-ц (провадження № 6-2940ц15), згідно якої правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, - звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

В рамках даної справи було встановлено, що у спірній квартирі зареєстроване місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В той же час колегією суддів встановлена наявність у позивача іншого нерухомого майна, у зв`язку з чим права дітей на проживання не були порушені, не було звужено обсяг їх існуючих майнових прав та не порушено їх охоронюваних законом майнових інтересів.

Стосовно вимог апеляційної скарги про порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів зазначає наступне:

Своїми твердженнями у цій частині апелянт обґрунтовувала можливе порушення прав іпотекодержателя, а також інших кредиторів, які гіпотетично могли претендувати на задоволення своїх вимог за рахунок вказаного вище майна.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси саме особи, яка й звернулась до суду . За таких умов вищевказані доводи апелянта могли б обґрунтовувати можливість порушення прав іпотекодержателя або інших кредиторів, однак жодним чином не права позивача, що в свою чергу призводить до відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині.

Окремою групою доводів позивача було те, що виконавцем було звернуте стягнення на майно позивача, яке використовувалося для проживання, та не було встановлено всього обсягу майна, за рахунок якого могло бути задоволено вимоги стягувачів.

Дані посилання також не можуть бути прийняті апеляційним судом.

По - перше, в ході розгляду справи до суду було представлено належні докази щодо того, щодо спірна квартира не використовувалась сім`єю позивача для проживання, не зважаючи на факт реєстрації в ній.

По - друге, заявляючи про неналежність розшуку виконавцем іншого її майна, позивач тим не менш не надала до суду жодного документу ні щодо надання виконавцю інформації щодо існування такого іншого майна (що окремо було підтверджено представником апелянта в ході розгляду апеляційної скарги), ні взагалі доказів наявності такого іншого майна. В свою чергу це призводить до необхідності сприймати вказані доводи апелянта не як вказівку на конкретне порушення черговості звернення стягнення на майно боржника, а як на висловлення незгоди з самим фактом виконання рішення суду за рахунок майно позивача.

Таким чином доводи апелянта в цій частині також не знайшли свого підтвердження, відтак не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

За таких умов рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни судових рішень суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько