Єдиний унікальний номер: 223/46/21
Провадження номер: 2/223/116/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору б/н від 15 вересня 2010 року ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 1000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою на суму залишку заборгованості за кредитом за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 15 вересня 2010 року становить 10458,74 грн, яка складається з: 951,01 грн - заборгованість за тілом кредиту та 6829,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 2677,83 грн - нарахована пеня.

Позивачем було направлено претензію кредитора №SAMDN3432 від 23 квітня 2017 року до Вугледарської державної нотаріальної контори.

Вугледарською державною нотаріальною конторою 12 травня 2017 року листом №165/01-14 надано відповідь позивачу, з якої вбачається, що спадкова справа щодо померлого ОСОБА_3 не заводилася.

Однак позивач вважає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого Позичальника, оскільки на час відкриття спадщини відповідачі постійно проживали з спадкодавцем - Позичальником і протягом 6 місячного строку від дня відкриття спадщини не відмовилися від її прийняття, посилаючись на положення частини третьої статті 1268 ЦК України.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 10458,74 грн за кредитним договором №б/н від 15 вересня 2010 року.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке відкладалося, на 21 липня 2021 року (а.с.75).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.92).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 94, 95).

Від відповідачів 05 березня 2021 року на адресу суду надійшов спільний відзив на позовну заяву, який подано в межах строків, визначених ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року, а тому суд вважає за можливе прийняти цей відзивдо розгляду в межах цієї цивільної справи.

Згідно з наданим відзивом, відповідачі просять суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки після смерті їх сина - ОСОБА_3 , будь-якого спадкового майна не залишилось, спадкова справа не відкривалася, а відповідачі могли б відповідати за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 в межах вартості спадкового майна, таким чином підстав для задоволення позову немає. Крім того, вважають, що позивачем пропущено шестимісячний строк на пред`явлення своїх вимог до спадкоємців, який відраховується з моменту, коли позивач достеменно знав про смерть боржника ОСОБА_3 , а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з дати листа позивача №SAMDN3432, з яким він звернувся до Вугледарської нотаріальної контори з метою відкриття спадкової справи ОСОБА_3 (а.с. 84-88).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 15.09.2010 року підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - анкета- заява), згідно якої виявив бажання отримати кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» у сумі 1000,00 грн, згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 за умовами кредитного договору було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 15 вересня 2010 року (а.с. 13, 41).

На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (далі-Витяг з Умов), які не підписані Позичальником (а.с. 14-41). Також, позивач надав суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за період з 06 лютого 2017 року (після смерті позичальника) по 10 квітня 2017 року Позичальнику - ОСОБА_3 продовжувала нараховуватися заборгованість, крім того, загальна заборгованість містить в собі суму пені, яка з 04 квітня 2014 року не підлягає нарахуванню за кредитними договорами на час проведення антитерористичної операції в силу ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (а.с. 6-12).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 08 лютого 2017 року Вугледарским міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 40 (а.с. 46).

З копій паспортів ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 , виданий Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 27 березня 2001 року, ОСОБА_2 серія НОМЕР_4 , виданий Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 26 березня 2001 року, ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , виданий Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 05 серпня 2005 року, вбачається, що ці особи зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42-45).

Згідно з претензією кредитора від 23.04.2017 за №SAMDN3432, якою банк звернувся до Вугледарської державної нотаріальної контори, та листами нотаріальної контори від 12 травня 2017 року №165/01-14 та від 21 липня 2021 року №348/01-16 надано відповідь, що спадкова справа стосовно померлого ОСОБА_3 не заводилася, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 21 липня 2021 року (а.с. 50, 51, 98, 99).

Листами-претензіями від 25.06.2020 Банк з звернувся до відповідачів, як до спадкоємців Позичальника ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилася за кредитним договором останнього (а.с. 52-53).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд також враховує положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Статтею 1281 ЦК України (в редакції яка дія на момент смерті спадкодавця) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Так, банк звернувся до Вугледарської державної нотаріальної контори з претензією кредитора від 23.04.2017 за №SAMDN3432, на яку нотаріальна контора надала відповідь від 12 травня 2017 року №165/01-14 та від 21 липня 2021 року №348/01-16 спадкова справа стосовно померлого ОСОБА_3 не заводилася, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 21 липня 2021 року.

Позивач лише 25.06.2020 з листами-претензіями звернувся до відповідачів, як до спадкоємців Позичальника ОСОБА_3 з вимогою сплатити заборгованість, яка утворилася за кредитним договором останнього.

Таким чином, Позивач, якому станом на 23 квітня 2017 року було відомо про відкриття спадщини (день смерті ОСОБА_3 ), що вбачається з листа позивача №SAMDN3432, направленого Вугледарській нотаріальній конторі, не пред`явив до спадкоємців - відповідачів вимоги про сплату заборгованості в строки, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України, а тому позивач вважається таким, що позбавлений права такої вимоги.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Враховуючи, що відповідачі стверджують про відсутність у ОСОБА_3 на день смерті будь-якого майна, а АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого та/або нерухомого майна, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника, оскільки не вбачається за можливе визначити розмір кредиторських вимог, які підлягають задоволенню в межах вартості мана, одержаного у спадщину згідно з ч.1 ст. 1282 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент смерті спадкодавця).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивач вказаного обов`язку не виконав.

Так, доводи позивача про те, що відповідачі є спадкоємцями позичальника ОСОБА_3 ґрунтуються лише на констатації факту наявності у паспортах громадянина України відповідачів відомостей про реєстрацію їх місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті проживав позичальник. Однак, позивачем не подано жодних доказів, про те, що відповідачі успадкували будь-яке майно позичальника і про вартість такого майна, як того вимагає стаття 1282 ЦК України.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з недоведеністю.

Оскільки, суд відмовив у задоволенні позову, тому у відповідності до пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 274 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1054, 1281-1282 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.