Провадження № 4-с/638/41/21
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Олейник О.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові Сергієнко Тамари Миколаївни на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові ГТУЮ в Харківській області Герасимової Л.П. про закінчення виконавчого провадження № 55526491 по цивільній справі № 638/20871/13-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про стягнення суми, отриманої від продажу квартири та моральної шкоди, -

встановив:

У червні 2019 року заявник звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові ГТУЮ в Харківській області Герасимової Л.П. яку, з урахуванням уточнених вимог, мотивує тим, що що у провадженні Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Герасимової Л.П. перебувало виконавче провадження ВП № 55526491, яке було відкрито на виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/20871/13-ц (головуючий суддя Шишкін О.В.) з урахуванням рішення Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2017 року (головуючий суддя Коваленко І.П.) у справі № 638/20871/13-ц. Постановою Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Герасимової Л.П. від 07.06.2019 року було закінчено виконавче провадження на підставі п. З ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що виконавець повиння була належним чином вжити заходів щодо встановлення майна боржника, перевірити майновий стан, виявити рухоме та нерухоме майно, встановити коло спадкоємців та звернути стягнення на спадкове майно, замінивши сторону виконавчого провадження.

Окрім того скаржнику стало відомо, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала справа № 638/2564/18 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 травня 2018 року по справі № 638/2564/18 позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу - задоволений; шлюб, зареєстрований 16 липня 2015 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 293 - розірвано. Таким чином, на момент вчинення злочину, ОСОБА_5 , мала відношення та речові права, що принаймні, до двох об`єктів нерухомості, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Але, Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Герасимова Л.П. належним чином не вжила заходів щодо встановлення майна боржника; не перевірила майновий стан боржника та не виявила нерухоме та рухоме майно боржника; не перевірено об`єкти права спільної сумісної власності подружжя, а також наявності у боржника спецтехніки тощо. Само по собі закінчення виконавчого провадження на підставі п. З ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» скаржник вважає передчасним, оскільки у випадку наявності у боржника майна та вступу у спадкування спадкоємців, можливо здійснити заміну сторони виконавчого провадження та виконати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/20871/13-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

З урахуванням уточнених вимог ОСОБА_2 просила суд постанову Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Герасимової Л.П. від 07.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження по справі Дзержинського районного суду м. Харкова № 638/20871/13-ц визнати неправомірною та скасувати її; зобов`язати Головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Герасимову Л.П. повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги;

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені. Представник відділу виконавчої служби просив скаргу залишити без розгляду, судове засідання провести без участі державного виконавця. Скаржник скаргу підтримала, просила судове засідання провести за її відсутністю.

У відповідності до частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши доводи заявника, викладені у скарзі, матеріали виконавчого провадження, надані державним виконавцем, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму коштів, отриманих від продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 276544, 00 грн. та 3% річних за період з 04 вересня 2012 року по момент стягнення на залишок суми; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000, 00 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_8 задоволено частково: заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральної шкоди, а також 3% річних за період з 04 вересня 2012 року по момент стягнення на залишок суми скасовано і в позові в цій частині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено; в іншій частині рішення залишено без змін.

В силу частини 1 статті 431 ЦПК України, 04.01.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі №638/20871/13-ц.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Герасімовою Л. П. від 07.06.2019 року, виконавче провадження № 55526491 з примусового виконання виконавчого листа №638/20871/13-ц, виданого 04.01.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми коштів, отриманих від продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 276544, 00 грн., - закінчено. При цьому, державним виконавцем, з посиланням на пункт 3 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що згідно з відповіді Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області №5263/15.1-04-05 від 16.05.2019 виявлено актовий запис про смерть №1476 від 25.01.2019 складений на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (боржник).

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно пункту3частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час смерті боржника, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час смерті боржника передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 цього Законуу вказаній редакції виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі смерті боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Згідно з частиною другою статті 39 Закону виконавче провадження у такому випадку зупиняється для визначення правонаступників боржника.

У пункті 5 частини першоїстатті 34 Закону України № 1404-VII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження», який набув чинності 05 жовтня 2016 року, передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленомучастиною п`ятоюстатті 15 цього Закону.

Частиною 5 статті 15 вказаного Закону у редакції на час закінчення виконавчого провадження передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У пунктах 12, 13 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженоїнаказом Міністерстваюстиції Українивід 02квітня 2012року за№ 512/5 зазначено, щоу разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Пунктом 3 частини першої статті 39 Закону у редакціїна часзакінчення виконавчогопровадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно достатті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Отже, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом кредиторові із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Приписи статей 1281 та 1282ЦК України, якими визначено спеціальний порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник за боргами спадкодавця.

Відповідних висновків щодо заміни боржника у зобов`язанні у разі його смерті за наявності спадкоємців дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11, а також Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 390/2041/17.

Пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятоюстатті 15 цього Закону.

Разом з тим, 07.06.2019 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавче провадження № 55526491 щодо ОСОБА_7 закінчено на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, виконавець, установивши факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, мав вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями.

Так, отримавши дані про смерть фізичної особи сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з його компетенцією, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, є підставою для його закінчення лише коли виконання обовязків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, за якими виданий виконавчий лист, а саме стягнення заборгованості, допускають правонаступництво.

Окрім того, державним виконавцем питання щодо зупинення виконавчого провадження для визначення правонаступників боржника не вирішувалось, що призвело до порушення прав стягувача на своєчасне визначення правонаступників боржника.

Виходячи з викладеного, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яке здійснювалось тривалий час, і судове рішення, яке не було виконане, порушує права стягувача та не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 27 липня 2020 року у справі № 591/7886/19, провадження № 61-10559ск20.

Отже, оскільки у старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Герасимової Л.П. були відсутні підстави для винесення постанови від 07.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов висновку про визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Герасімової Лариси Петрівни від 07.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Герасімової Лариси Петрівни від 07 червня 2019 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №638/20871/13-ц, виданого 04.01.2018 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суми коштів, отриманих від продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , у розмірі 276544, 00 грн.

На підставі частини 1 статті 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя О.В. Шишкін