Номер провадження 2/225/112/2021
Єдиний унікальний номер судової справи225/6108/20
"27" липня 2021 р. м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Скиба М.М.,
секретаря судового засідання Савченко О.О.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Торецька державна нотаріальна контора Донецької області, про визнання права власності,-
ОСОБА_1 звернулася до суду до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, про визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Провадження у справі відкрито 13.01.2021 р. та призначено підготовче судове засідання.
22.03.2021 р. підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд.
Ухвалою від 12.03.2021 р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Торецьку державну нотаріальну контору Донецької області та витребувано у неї копію спадкової справи заведену після смерті ОСОБА_3
07.04.2021 р. закрито підготовче судове засідання та призначений судовий розгляд справи по суті.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.08.1998 року чоловік позивача ОСОБА_3 придбав у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 30,60 м.кв., та житловою площею 17,9 м.кв. Зазначений договір був укладений у формі біржового контракту у м. Донецьк Донецької області на товарній біржі «ВРЕМЯ» відповідно до положень ст.. 15 Закону України «Про товарну біржу». 05.10.1998 р ОСОБА_3 зареєстрував вказаний біржовий контракт в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська, про що було видано реєстраційне посвідчення.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер та після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла й квартира АДРЕСА_2 .
Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач, яка у встановленому порядку та у визначений законом строк звернулася до державної нотаріальної контори Торецького міського нотаріального округу Донецької області за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка ОСОБА_3 , їй було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу, державним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2020 р., оскільки договір був укладений на товарній біржі.
Зазначена обставина є перешкодою в реалізації нею свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно іншим чином крім як за рішенням суду є не можливим.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволення позову наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошень на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала, відзив на позов не надала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 14.01.1972 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований Дзержинським міськРАЦС, актовий запис №23, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . (а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 7).
14.08.1998 року ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_2 .
Зазначений договір був укладений у місті Донецьк на Товарній біржі «Время» та посвідчений підписами продавців, покупцем, та уповноваженим представником «ТБ «Время»» Темник А.Я. Договір було зареєстровано на товарній біржі відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», при його укладенні було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладання договору купівлі-продажу майна, зокрема, щодо ціни, характеристик майна, передачі майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін.
На підставі зазначеного договору купівлі - продажу квартири (біржового контракту) №0022/98 від 14.08.1998 року, ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_2 квартиру номер сорок п`ять (45), яка складається з однією кімнати, загальною площею 30,60 кв.м., в тому числі житловою 17.90 кв.м., в будинку номер АДРЕСА_4 .(а.с. 6)
Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Дзержинським бюро технічної інвентаризації, квартира в багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту №0022/98, що зареєстрований на товарній біржі «Время» від 14.08.1998 року, інформація про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно міститься у реєстраційний книзі стор. 454 під №21 від 05.10.1998 року. (а.с. 6).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла і квартира за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з копії спадкової справи, спадкоємцями померлого за законом є позивач - дружина померлого ОСОБА_1 , яка у встановленому порядку та у передбачені законодавством строки звернулась Торецької державної нотаріальної контори Донецької області за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області (в.о. Торецької державної нотаріальної контори) їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 0022/98 від 14.08.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. (а.с.10)
Спірні правовідносини склалися на підставі укладеного 14.08.1998 року біржового контракту (договору купівлі-продажу).
Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 227 ЦК України(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Згідно з ч. 2ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Таким чином, на дату укладання ОСОБА_3 правочину в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року.
Відповідно до абз. 3 п. 2Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.
В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України(в редакції 1963 року) - якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, - суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Як вбачається із матеріалів справи доказом укладення і виконання біржового контракту (договору купівлі-продажу) є підтвердження факту проведення всіх розрахунків (сплата визначеної договором суми грошей, які продавцем отримані до підписання договору), про що зазначено у змісті вказаного біржового контракту.
Згідно ч. 2ст. 47 ЦК України та ст.224,227 ЦК України(в редакції 1963 р.), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2ст. 220 ЦК України(у редакції від 16.08.2020 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що умови біржового контракту (договору купівлі-продажу) від 14.08.1998 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально.
Відповідно до ч. 5ст. 11 ЦК України однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2ст. 16 ЦК України, є визнання права.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству.
Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 0022/98 від 14.08.1998 року було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2ст. 47 ЦК України(в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним та задоволення позовних вимог в цій частині.
Крім того, суд визнає вимоги в частині визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги є дружина спадкодавця ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Доказів того, що спадкоємець відмовилась від спадщини суду не надано. Інших спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 судом не встановлено.
Державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області (в.о. Торецької державної нотаріальної контори) Чевічаловій С.А.. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.09.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 0022/98 від 14.08.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. (а.с.10)
Відповідно до ст.1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.3, ч.4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України.
ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 , що вбачається з копії довідки про склад сім`ї від 22.05.2015 р., виданої ДКП "Дзержинсьжитлосервіс", яка знаходиться в спадковій справі після померлого ОСОБА_3 , копія якої додана до матеріалів справи.
За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_3 не можє реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за нею права власності, в порядку спадкування, на вищезазначену квартиру.
Відповідності до ст. ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Позивачем не ставиться питання про стягнення з відповідача на її користь судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 263 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Торецька державна нотаріальна контора Донецької області, про визнання права власності - задовольнити повністю.
Договір №0022/98 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 14 серпня 1998 року на Товарній біржі "ВРЕМЯ" між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - визнати дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Дзержинськ Донецької області.
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 06.08.2021 р.
Суддя: М.М. Скиба