Ухвала

03 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 569/17667/19

провадження № 61-18613св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача, визнання припиненими зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати такими, що припинилися, її зобов`язання за кредитним договором від 26 травня 2005 року № ROHOGF000007433 (далі - Кредитний договір), укладеним між нею та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), назву якого змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), та за іпотечним договором від 05 листопада 2009 року № 1 (далі - Іпотечний договір), укладеним між нею та Іноземною компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоунс Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finanse № 1 PLC) (далі - Компанія «UMLF»); зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо припинення обтяження квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки і належить їй на праві власності; стягнути з відповідача на її користь 7 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано такими, що припинилися з 12 березня 2018 року, зокрема: основне зобов`язання позичальника - ОСОБА_1 за Кредитним договором та іпотекою (реєстраційний номер обтяження - 9218138) житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,8 кв. м, житловою - 25,5 кв. м, яка належить ОСОБА_1 , за Іпотечним договором. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» вчинити дії щодо припинення обтяження квартири забороною та іпотеки житлової квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,8 кв. м, житловою - 25,5 кв. м, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, а також дії щодо внесення відповідних записів, про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зняття заборони на відчуження зазначеної житлової квартири. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року - без змін.

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із Рівненського міського суду Рівненської області.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача, визнання припиненими зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року призначити до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко