Провадження 2/127/4667/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

28.11.2019 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення коштів, яка мотивована тим, що 14.02.2019 року між банком та позивачем був укладений договір, відповідно до п.1.1 якого клієнт передає банку, а банк відкриває рахунок та приймає від клієнта кошти в сумі 27 000 доларів США і зобов`язується повернути клієнту та виплатити грошові кошти, нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені даним договором.

08.04.2019 року ОСОБА_1 вніс на рахунок банку № НОМЕР_1 кошти 27 000 доларів США, що підтверджено заявою на переказ готівки.

Згідно п.п.1.3 договору сторони погодили, що грошові кошти повертаються клієнту на першу вимогу на поточний рахунок клієнта, відкритий у банку, але не раніше ніж через 15 днів від волевиявлення клієнта про розірвання даного договору.

15.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Ідея-Банк» з вимогою повернути депозит. Вказану вимогу банк отримав 18.10.2019 року.

У відповідь на вимогу банк зазначив, що між АТ «Ідея-Банк» та ОСОБА_1 депозитні угоди не укладались, рахунок не відкривався, а касова операція на суму 27 000 доларів США не здійснювалась.

Позивач вважає відмову у видачі коштів безпідставною, оскільки факт виникнення правовідносин підтверджується договором, підписаним сторонами і скріпленим печаткою АТ «Ідея Банк» та заявою на переказ готівки від 08.04.2019 року.

Тому банк зобов`язаний повернути позивачу кошти в сумі 647 460 грн. (еквівалент 27 000 доларів США) та відсотки за період з 08.04.2019 року до 30.11.2019 року, нараховані відповідно до ставки НБУ за цей період, в сумі 212 946,95 грн., що становить еквівалент 8880,19 доларів США

Крім того, згідно ст. 549 ЦК України, ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за прострочення виконання зобов`язання за договором, банк повинен сплатити пеню в розмірі 3% від суми неповернутого депозиту за кожен день прострочення. Пеня за період з 02.11.2019 року по 30.11.2019 року становить 22 680 доларів США, що еквівалентно 543 866,40 грн. згідно курсу НБУ станом на 27.11.2019 року.

Також відповідно до вимог ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити 3% річних від суми неповернутого депозиту за період з 28.10.2019 року по 30.11.2019 року, що становить 73,23 доларів США, та еквівалентно 1 756, 05 грн.

Зазначаючи правовою підставою позову Закон України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 625, 1058, 1059, 1061 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Ідея Банк» на його користь грошові кошти в загальній сумі 1 406 029,40 грн., з яких: сума основного боргу 647 460 грн., проценти 212 946, 95 грн., пеня 543 866, 40 грн., 3% річних 1 756,05 грн. та судові витрати 1 500 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лісков А.І. позов підтримав за викладених у ньому обставин, просив вимоги ОСОБА_1 задоволити та стягнути суму боргу по депозиту разом з відсотками, і штрафними санкціями в загальній сумі 1 406 029, 40 грн. Суду пояснив, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» був укладений депозитний договір на суму 27 000 доларів США, підписаний від банку уповноваженим представником - менеджером ОСОБА_2 і скріплений печаткою банку. Позивач вніс на рахунок банку кошти, що також підтверджується заявою на переказ готівки. Вважає, що відповідач не надав належних доказів і не спростував факт виникнення правовідносин між ОСОБА_1 і АТ «Ідея Банк», тому позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 15.02.2021 року позивач ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що тривалий час був клієнтом АТ «Ідея Банк». В лютому 2019 року йому подзвонив менеджер банку ОСОБА_3 і запропонував укласти депозитний договір на вигідних умовах зі сплатою відтоків по депозиту 1% на місяць. Гроші в сумі 27 000 доларів США він віддав ОСОБА_2 в приміщенні банку, той пообіцяв занести в касу, щоб не витрачати час, а через декілька хвилин повернувся з договором та квитанцією. Через два місяці він захотів зняти відсотки, однак, в банку повідомили, що такого договору і депозитного рахунку немає. По даному факту він із заявою в поліцію не звертався. Чому договір був укладений 14.02.2019 року, а документ про прийняття коштів від 08.04.2019 року пояснити не може, адже документів при підписанні не читав, оскільки довіряв ОСОБА_2 . Укладення договору і внесення коштів відбулось в один день. Більше на зв`язок ОСОБА_3 не виходив, в банку він вже не працює. Просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник банку ОСОБА_4 позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні даного позову. Надала письмовий відзив з додатками, які приєднані до матеріалів справи (т. 1 а.с. 78-95). Суду пояснила, що депозитний договір з позивачем уповноваженою на це посадовою особою АТ «Ідея Банк», із зазначенням її прізвища та посади, не укладався, правовідносин по даному договору між сторонами не виникало, тому підстав для стягнення з банку коштів на користь позивача немає. Оригінал договору, що наданий позивачем, не відповідає типовому договору АТ «Ідея Банк», в ньому не зазначені істотні умови, ні прізвище особи, яка підписала договір, рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів не відкривався, кошти до каси банку в такій сумі ні 14.02.2019 року, ні 08.04.2019 року не надходили, підпису і штампу касира на заяві про переказ готівки немає. Крім того, заява на переказ готівки не є касовим документом, на підставі якого банк може приймати грошові кошти на депозит. В разі прийняття коштів на депозит касир видає або квитанцію або прибутково-видатковий ордер затвердженого зразка, а не заяву на переказ готівки. До того ж дана заява не відповідає типовому документу, що є додатком № 9 до Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні. Також просила врахувати, що при внесенні суми в розмірі 27 000 доларів США ОСОБА_1 мав би пройти фінансовий моніторинг і підтвердити походження таких коштів, проте такої процедури банк не проводив. Вважає, що при таких обставинах в діях невідомих осіб вбачається шахрайство, а банк не може нести відповідальність за невиконання зобов`язання, якого фактично не було.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є начальником Вінницького відділення АТ «Ідея Банк». Наданий позивачем договір і заява на переказ готівки не відповідають затвердженим формам. Так, депозитний договір є типовим, його зразок розміщений на сайті банку і в разі укладення договору менеджером банку використовується спеціальна банківська система для договорів. Такий договір укладається на підставі заяви клієнта, документів, що посвідчують та ідентифікують його особу, проводиться фінансовий моніторинг та повідомляється головний офіс. Після внесення коштів в касу банку копія договору і квитанція видаються клієнту. Наголосив, що АТ «Ідея Банк» 14.02.2019 року не укладав депозитний договір на суму 27 000 доларів США і кошти до каси банку ні 14.02.2019 року, ні 08.04.2019 року не надходили, рахунок, який вказаний в договорі, не відкривався. Заява на переказ готівки мала б бути підписана менеджером, касиром, а клієнту касир мав би видати квитанцію. Вважає, що наданий позивачем договір від 14.02.2019 року і заява на переказ готівки від 08.04.2019 року виготовлені не з банківської системи, а вручну, підписів представників банку на них немає. Чи належать підписи ОСОБА_2 , чи касиру ОСОБА_6 сказати не може. В квітні 2019 року ОСОБА_2 вже не працював.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 127/32238/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення коштів (т. 1 а.с. 21).

Ухвалою суду від 16.09.2020 року в АТ «Ідея Банк» витребувано докази (т. 1 а.с. 132).

23.11.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі (т. 1 а.с. 171-172).

Ухвалами суду неодноразово забезпечувалась участь представника АТ «Ідея Банк» в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано оригінал «Договору фізичної особи» від 14.02.2019 року, згідно якого «Акціонерне товариство «Ідея Банк» (надалі Банк) в особі уповноваженого представника, з однієї сторони та ОСОБА_1 (надалі Клієнт), з іншої сторони (разом надалі Сторони), уклали цей Договір (надалі Договір) про наступне: п. 1.1 Клієнт передає Банку, а Банк відкриває рахунок № НОМЕР_1 (надалі Рахунок) та приймає від Клієнта кошти в сумі 27 000.00 грн. (двадцять сім тисяч доларів США нуль центів (надалі грошові кошти) від 14.02.2019 року і зобов`язується повернути клієнту та виплатити грошові кошти, нараховані на умовах та в порядку, які передбачені даним договором. 1.2. Внесення додаткових коштів на рахунок даним договором передбачено. 1.3. Грошові кошти повертаються Клієнту на першу вимогу, на поточний рахунок Клієнта, відкритий у Банку, але не раніше ніж через 15 днів від волевиявлення клієнта про розірвання даного Договору. В разі, якщо клієнт має встановлений ліміт овердрафту на поточному рахунку, грошові кошти зараховуються виключно на даний рахунок» (т. 1 а.с. 52).

Даний договір підписаний ОСОБА_1 навпроти прізвища « ОСОБА_7 », поруч стоїть підпис невідомої особи та печатка із зображенням реквізитів АТ «Ідея Банк» (для депозитних та кредитних договорів № 16).

На підтвердження позовних вимог позивач також надав оригінал «Заяви на переказ готівки № ТR.2732706.24014.1819 від 08.04.2019 року», згідно якої банк-отримувача Вінницьке відділення № 2 ПАТ «Ідея Банк» отримувач ОСОБА_1 , рахунок НОМЕР_1 , кошти в сумі 27 000,00 доларів США, що еквівалентно 731 700, 00 грн., зміст операції внесок коштів по договору від 14.02.2019 ОСОБА_1 . На заяві стоять підписи в графі «Підпис отримувача» і в графі «Підписи банку». Також на заяві стоїть відбиток штампу від 08.04.2019 року із зображенням реквізитів АТ «Ідея Банк» (т. 1 а.с. 53).

15.10.2019 року ОСОБА_1 письмово звернувся до АТ «Ідея Банк» з заявою про повернення грошових коштів в сумі 27 000 доларів США та процентів, нарахованих за договором від 14.02.2019 року. 18.10.2019 року звернення позивача було вручено представнику банку (т. 1 а.с. 11-14).

Із письмового повідомлення банку від 29.10.2019 року, адресованого позивачу, вбачається, що депозитні угоди між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» не укладались, вказаний у зверненні номер рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ідея Банк» не відкривався. Касова операція на суму 27 000 доларів США згідно заяви на переказ готівки № ТR.2732706.24014.1819 не здійснювалась (т. 1 а.с. 15).

Представник відповідача Трофімова Л. в судовому засіданні також підтвердила, що депозитний договір із ОСОБА_1 не укладався, кошти через касу на рахунок НОМЕР_1 не заходили, такий рахунок не відкривався, а заява на переказ готівки не відповідає Інструкції і притаманна не прибутковому касовому документу, а видатковому (заява на видачу готівки).

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що договір банківського вкладу укладений не був і зобов`язальні правовідносини між сторонами не виникли.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом системи автоматизації банку.

Виходячи з положень статті 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-149цс13 та від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Форма для договору банківського вкладу визначена ст. 1059 ЦК України.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що договір банківського вкладу між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 у встановленій письмовій формі, з видачею документа, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, не укладався.

Наданий позивачем договір від 14.02.2019 року не містить всіх істотних умов договору вкладу, не конкретизована сума, що прийнята на рахунок банку (в грошовій одиниці гривні чи в іноземній валюті - в доларах США), у договорі не зазначений вид банківського вкладу, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). Частиною 2 ст. 633 ЦК України визначено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що типового договору зі змістом, який би відповідав змісту договору із ОСОБА_1 «Договір фізичної особи», станом на 14.02.2019 року в АТ «Ідея Банк» не було. Дані обставини також підтвердив свідок ОСОБА_5 .

Заява на переказ готівки від 08.04.2019 року не відповідає додатку № 9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 (а.с. 81 т. 1). Представник відповідача повідомила в судовому засіданні, що сам зміст заяви і кореспонденція рахунків свідчить про видачу готівки з каси банку, а не прийняття коштів від вкладника на депозитний рахунок.

Позивач ОСОБА_1 не надав квитанцію або другий примірник прибуткового касового документа, який би був підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, а в судовому засіданні визнав, що особисто гроші в касу банку не вносив і квитанція йому не видавалась.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що видача ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами), або виписки по рахунку, також не здійснювалась.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Проте, в договорі відсутнє прізвище особи, уповноваженої на представництво інтересів банку і укладення договорів, посада, відсутній підпис уповноваженої особи.

Твердження позивача, що кошти він передав в приміщенні банку саме менеджеру по роботі з бізнес-клієнтами ОСОБА_2 , і саме він підписав договір від імені банку, тому АТ «Ідея Банк» зобов`язане понести відповідальність і повернути позивачу 27 000 доларів США, також є необґрунтованим. Позивач не довів тих обставин, що кошти він дійсно передавав ОСОБА_2 у визначеній сумі під час виконання ним посадових обов`язків. В зв`язку з відсутністю доказів недотримання уповноваженим працівником банку вимог закону у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення вкладу (депозиту) на рахунок, і завдання такими діями шкоди, у суду немає підстав для стягнення цих коштів на користь позивача.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено належними доказами виникнення зобов`язальних правовідносин між ним та АТ «Ідея Банк», факту укладення депозитного договору в належній формі із внесенням грошових коштів на депозит, не підтверджено належними доказами прийняття таких коштів банком, враховуючи відсутність у позивача ощадної книжки або іншого касового документа, який би був підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошового вкладу, відсотків по договору і штрафних санкцій не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 1068, 1069 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення коштів відмовити.

Судовий збір залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк», 79008, м. Львів, вул. Валова, 11

Повне судове рішення складене 06 серпня 2021 року.

Суддя: