Справа № 331/3830/20
Провадження № 2/331/327/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Світлицької В.М., секретаря судового засідання Рухлової М.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що між позичальником ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 18.06.2007 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 897,00 доларів США зі сплатою 12,2% річних. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначених в Реєстрі заборгованості боржників. 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту № 0 від 18.06.2007 року. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Кредитного договору № 0 від 18.06.2007 року. Оскільки, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, то позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за користування кредитом 24 385,44 гривень та пеню за подвійною ставкою НБУ 58 035,39 грн., що станом на 16.09.2020 року в загальному розмірі становить 82 420, 83 грн. та вирішити питання відшкодування судових витрат.

Ухвалою від 06.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін.

09.02.2021 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначає, що надані позивачем докази, на обґрунтування заявлених позовних вимог, не можна вважати належними та допустимими. Позивачем не надано у якості доказів платіжні та касові документи, що підтверджують видачу кредиту ОСОБА_1 в розмірі 29 897,00 доларів США; на підтвердження стягуваної заборгованості відсутня виписка банку по розрахунковому рахунку, відкритому банком для обслуговування кредиту за кредитним договором, яка містить інформацію про суми погашення кредитного зобов`язання, про нараховані проценти по кредиту, пеню за прострочення сплати кредиту. Позивач зазначає, що заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) складає 270 630,32 грн. Відповідно до умов первинного договору про надання споживчого кредиту сума кредитних коштів складала у гривневому еквіваленті 105 529,85 грн. Ні з розрахунків, наданих до позову, ні з самого позову не представляється можливим встановити на підставі чого тіло кредиту зросло. У первісному договорі встановлено строк повернення кредиту не пізніше 18.06.2014 р. За зобов`язаннями з визначення строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у справі № 6-1138цс15 сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позову та документів, наданих до нього взагалі не можливо встановити чи виникли зобов`язання між сторонами, чи надавалися кредитні кошти відповідачу, чи повернуті/частково повернуті зобов`язання, в якій сумі, з якого періоду зобов`язання не виконувались відповідачем тощо. Посилаючись на зазначені обставини, просить в позові відмовити у повному обсязі.

01.03.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні не звільняє від обов`язку погашення кредитного зобов`язання. Матеріали даної судової справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що зобов`язання боржником за кредитним договором у повному обсязі погашено, що підтверджує правомірність позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки договір набирає чинності з моменту його укладення, при цьому закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями, в зв`язку з чим, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор набуває право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, а тому таке прострочення є триваючим правопорушенням, при цьому, право подавати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Просив відзив на позовну заяву та заяву про застосування строків позовної давності відхилити за необґрунтованістю, при цьому позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, а також застосувати строк позовної давності.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку сторін по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 18.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 20 897,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 105 529,85 гривень за курсом Національного Банку України на день укладення договору.

Відповідно до п.1.3.1 кредитного договору, за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,50 % річних.

Відповідно до п.1.2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 18.06.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» продає (відступає) права вимоги за кредитами та передає їх ПАТ «Дельта Банк», зокрема за договором № 0 року від 18.06.2007 року.

09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передало у власність ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1,2 до цього договору, в тому числі за договором кредиту № 0 року від 18.06.2007 року.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «УкрСиббанк» втратив такі права.

Позивач вказує, що заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором в повному обсязі не погашена та загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 16.09.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 1 100 198, 28 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 270 630,32 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 760 312,07 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 69 255,89 грн.

Позивач зазначає, що оскільки існує прострочене грошове зобов`язання, то ставить вимогу про стягнення з відповідача пені та 3 % річних від простроченої суми за останні 3 роки, на підставі ст. 625 ЦК України. Загальний розмір пені по сплаті нарахованій пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 16.09.2020 року, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, становить 82 420,83 грн., з яких: нараховані 3% річних 24 385,44 грн.; нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ 58 035,39 грн.

До матеріалів справи приєднаний розрахунок боргу 3 % з урахуванням подвійної ставки НБУ.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач зазначає, що станом 16.09.2020 року, відповідач не повернув отримані кредитні кошти згідно договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.06.2007 року, таким чином, з огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 0 від 18.06.2007 року, ТОВ «Вердикт Капітал» вважає, що у нього виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

При цьому, з надано суду ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості відповідача, станом на 16.09.2020 року, не можливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.

Належного розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором № 0 від 18.06.2007 року, під час судового розгляду справи представником позивача суду не надано.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі, зокрема і у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про що також зазначала у відзиві на позовну заяву.

У відповідності до графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.06.2007 року, строк повернення кредитних коштів сторонами встановлено 18.06.2014 року.

При цьому, матеріали справи не містять даних про зміну терміну повернення кредиту та доказів того, що між Банком та Позичальником укладалися будь-які додаткові угоди.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Доказів того, що з часу відступлення права вимоги на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відповідачем здійснювалися платежі за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.06.2007 року, матеріали справи також не містять.

Позов до суду про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 18.06.2007 року ТОВ «Вердикт Капітал» пред`явлено 06.10.2020 р., шляхом направлення засобами поштового зв`язку, тобто після спливу строку загальної позовної давності до основної вимоги, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з відступленням від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача нарахованих 3% річних, нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ. Відтак, не можуть бути стягнуті 3% річних та пеня, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Частини 3, 4 статті 267 ЦК України регламентують, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Оскільки в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено, то судові витрати по справі покладаються на позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256-259, 261, 509, 526, 530, 549-551, 610-612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 264-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.03.2021 року.

Суддя: В.М. Світлицька