Справа № 236/3259/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2021 р. м. Лиман

Суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І.В., розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якій просить суд: встановити факт того, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був складений актовий запис № 9187 від 27.08.1940 міським відділом ДРАЦС Горлівського міського управління юстиції, батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 ; та факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвала шлюб 14.10.1962 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що був складений актовий запис № 1111 від 14.10.1962, який був розірваний 01.03.1973 актовий запис № 115, після розірвання шлюбу залишила прізвище ОСОБА_1 . Заявниця посилається на ті обставини, що вона звернулася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, з запитом про надання інформації про наявність відповідних актових записів та згідно отриманої відповіді від 03.08.2021 за результатами перевірки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актових записів про шлюб, розірвання шлюбу, народження відносно неї не встановлено. Отримати архівні довідки вона не має можливості, оскільки зареєстроване місце її проживання є м. Горлівка Донецької області, що знаходиться на тимчасово окупованій території. Встановлення фактів народження, реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу заявниці необхідне для реалізації своїх прав на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, у зв`язку з наступним.

Згідно з частиною 1, пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На вказане також звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (постанова від 10.04.2019, справа № 320/948/18), яка зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Звертаючись з даною заявою до суду заявниця просить в порядку окремого провадження встановити факт народження, реєстрації та розірвання шлюбу, посилаючись на існуючі відповідні актові записи, які не оспорюються, тобто фактично мова йде про поновлення актових записів цивільного стану, які втрачені.

Порядок поновлення актових записів цивільного стану передбачений Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року N 2398-VI (далі - Закон №2398-VI) та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 N 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за N 55/18793 (далі - Правила).

Згідно зі статтею 9 Закону № 2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Частинами 1-3, 6 статті 23 Закону № 2398-VI передбачено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону. Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

За змістом пунктів 1.2, 1.8, 1.15 Правил поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому - п`ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил. Відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Порядку заява про поновлення втраченого актового запису цивільного стану за встановленою додатком 11 формою подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника при пред`явленні паспорта або паспортного документа. Громадяни України, які проживають на тимчасово окупованій території України, подають заяву про поновлення актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території на їх вибір. Громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території України, подають заяву про поновлення актового запису цивільного стану до відділу державної реєстрації актів цивільного стану на їх вибір. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити громадянину в прийнятті та розгляді заяви про поновлення актового запису цивільного стану.

При цьому згідно з п. 3.4. Порядку відсутність актового запису цивільного стану підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану за формою, наведеною у додатку 24 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.07.2008 № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.07.2008 за № 691/15382 (зі змінами).

Згідно з приписами пункту 3.12 Порядку у разі відмови в поновленні актового запису цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичного представництва чи консульської установи України вказуються:

коли і ким подана заява про поновлення актового запису;

який конкретно актовий запис необхідно поновити;

які документи були подані заявником та зібрані відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України (перелічити документи);

що встановлено за результатами перевірки;

причини відмови в поновленні актового запису;

роз`яснення про можливість оскарження відмови в судовому порядку.

Отже, зазначені норми передбачають, що поновлення втраченого актового запису при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства.

Проте з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 з заявою про поновлення втрачених актових записів цивільного стану до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків не зверталася, відповідної відмови, як то передбачено пунктом 3.12 Порядку не отримувала, тобто і відсутні підстави для його оскарження.

Суд вважає, що в даному випадку, заявниця фактично намагається перекласти функції, встановлені законом для уповноважених органів, на суд, що є неприпустимим, оскільки відповідні алгоритми та механізми поновлення втрачених актових записів цивільного стану чітко встановлені Законом, а судове рішення не може підміняти законодавство, яке чітко регламентує певні правовідносини. Також необхідно відмітити, що заявницею не долучено жодного доказу неможливості отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

За таких обставин, з урахуванням позиції ВП ВС (постанова від 10.04.2019, справа № 320/948/18) суд вважає, що дана справа не належить до юрисдикції суду, оскільки заявницею не вичерпані можливості щодо одержання чи відновлення документу, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.06.2020 у справі № 826/20221/16 зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в широкому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин, оскільки з вищевикладеного вбачається, що зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на викладені положення норм законодавства та заявлені вимоги, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 186, 258-261, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: