Ухвала

05 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 185/3746/20

провадження № 61-4632ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Державне агентство автомобільних доріг України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Державне агентство автомобільних доріг України, та просила стягнути з відповідача на свою користь спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду у розмірі 163 957 грн 02 коп., а також моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат, які необхідно здійснити на відновлювальний ремонт автомобіля марки «Сіtrоеn С3», номерний знак НОМЕР_1 , у розмірі 163 957 грн 02 коп. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У березні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській області подала касаційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 лютого 2021, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

У вказаній справі ціна позову становить 183 957 грн 02 коп. і станом

на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Враховуючи викладене, Служба автомобільних доріг у Дніпропетровській

області подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 08 жовтня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, третя особа - Державне агентство автомобільних доріг України, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров