ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7852/20Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/46/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 311020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року, постановлене суддею Позняком В.М. у цивільній справі № 607/7852/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації, компенсації у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 549, 50 грн (за вересень-листопад 2019 року, січень 2020 року), індексацію заробітної плати в сумі 202,71 грн, компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в розмірі 28,11 грн (за період з 11.02.2020 року до 12.05.2020 року) без врахування суми податків та обов`язкових платежів, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.02.2020 року до 20.07.2020 року в розмірі 19 500, 55 грн без врахування суми податків та обов`язкових платежів, а також 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 17 травня 2019 року до 10 лютого 2020 року працював на посаді медичної сестри відділення швидкої невідкладної медичної допомоги у Комунальному некомерційному підприємстві Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). За час роботи з ним не було проведено повного розрахунку, а саме: за період вересень і листопад 2019 року та січень 2020 року йому не доплачено заробітної плати в розмірі 1 549, 50 грн (вересень 2019 року 96, 58 грн, листопад 2019 року - 454 грн, січень 2020 року - 998,2 грн), доказом чого є відомості з реєстру застрахованих осіб та виписки з його банківського рахунку; не виплачено 251, 82 грн індексації заробітної плати у зв`язку зі зростанням цін на споживчі товари і тарифи. Також просив стягнути середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 500, 55 грн відповідно до ст. 117 КЗпП України та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 1 000 грн за час затримки розрахунку при звільненні з вирахуванням з цієї суми податків та зборів та 24 грн 38 коп судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його прийнятим з порушенням норм процесуального і матеріального права, з неповним дослідженням доказів та обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду в частині, що він працював лише на 0,5 ставки, а відповідачем виплачено йому заробітну плату в повному обсязі відповідно до встановленого навантаження.

При цьому, посилається на ненадання судом належної правової оцінки наявним у матеріалах справи відомостей щодо нього , як застрахованої особи, наявних у персоніфікованому обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, страхувальником якого з червня 2019 року до лютого 2020 року включно зазначений відповідач КНП Центр ЕМД та МК, у відповідності до яких у вересні 2019 року в нього було 30 днів трудових відносин, у листопаді 2019 року та січні 2020 року 31 день, а заробітна плата за цей час була нарахована відповідачем у вересні листопаді 2019 року в розмірі 4 173 грн, у січня 2020 року 4 723 грн.

Крім цього, вважає наявні в матеріалах справи копії заяви від 23.08.2019 року (а.с. 110), наказу від 11.09.2019 року № 676, витягу з графіку роботи (а.с. 102, 103), фіскального чеку АТ Укрпошта № 55 від 12.06.2020 року не є належними доказами, оскільки не засвідчені у встановленому законом порядку (відсутні ініціали імені та прізвище, дати засвідчення копій, відсутні підтвердження повноважень особи, підпис якої міститься на копіях цих документів, на вчинення таких дій від імені відповідача).

Також вказує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його ознайомлення з наказом № 676 від 11.09.2019 року.

На думку апелянта, внаслідок урахування судом вищевказаних доказів, як належних та допустимих, йому було безпідставно відмовлено в задоволенні вимог про стягнення заробітної плати та інших похідних від них вимог, не застосовано норми матеріального права, що підлягали застосуванню (ст. 34, 117, 237-1 КЗпП України).

Також, вважає, судом не враховано при прийнятті рішення, що внаслідок невиплати заробітної плати він не мав можливості забезпечити себе в повному обсязі продуктами харчування, теплим одягом, зазнав душевних страждань, його фізичний та психологічний стан значно погіршився, посварився з рідними, надовго перестав спілкуватися з друзями та знайомими.

У своєму відзиві Комунальне некомерційне підприємство Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною, а судове рішення ухваленим у відповідності до норм права та обставин справи. Зазначає, що заробітна плата виплачена ОСОБА_1 відповідно до умов трудового договору в повному обсязі, за фактично відпрацьований робочий час, виходячи з його роботи на 0,5 ставки, що підтверджується як доказами, наданими самим апелянтом - випискою з банківського рахунку, так і наданими ними доказами - звітом про нарахування та виплату заробітної плати за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року, а також графіками його роботи.

Наголошує, що апелянт з вересня 2019 року працював у відділі медицини катастроф на 0,5 ставки (неповний робочий тиждень), виходив на роботу у визначені графіком роботи дні та години, чого не міг би зробити, якби не був ознайомлений з наказом від 11.09.2019 року № 676 Про особовий склад та відповідним графіком роботи.

Вважає безпідставним посилання апелянта, як на доказ розміру заборгованості та кількості відпрацьованих ним днів, на інформацію про заробітну плату за вересень, листопад 2019 року та січень 2020 року з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та відомостей персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, оскільки у вказаному реєстрі та відомостях кількість календарних днів трудових відносин, а не кількість робочих днів, як помилково вважає позивач.

З урахуванням наявності в матеріалах справи оригіналу фіскального чека АТ Укрпошта від 12.06.2020 року, яким підтверджується факт надіслання відповідачем грошового переказу в сумі 112 грн, долученого до письмового відзиву, вважає безпідставними твердження щодо неналежності та недопустимості вказаного доказу. Звертає увагу на те, що апелянт в своїй скарзі не зазначає, що не отримував від відповідача поштовий грошовий переказ в сумі 112 грн. Наголошує на тому, що звертаючи увагу на недоліки в засвідченні відповідачем копій документів, апелянт не стверджує що події, які підтверджуються такими документами, не відбувались, тобто має лише претензії до оформлення та засвідчення копій документів.

Вказує, що апелянтом не надано доказів завдання йому моральної шкоди невиплатою суми 111, 22 грн.

Зазначає, що ним вже виконано рішення суду першої інстанції щодо переказу апелянту 1 000 грн за час затримки розрахунку при звільненні та 25 грн судових витрат.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, ні апелянт ОСОБА_1 , ні представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва надішло письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позивач ОСОБА_1 - про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомлених сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд даної справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом від 17.05.2019 року № 445/к ОСОБА_1 прийнято на роботу в Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на посаду сестри медичної відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги (т. 1 а.с. 9).

23.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до директора центру екстреної медичної допомоги медицини катастроф міста Києва з заявою, в якій просив дозволити працювати на посаді сестри медичної станції (відділення) швидкої-та невідкладної медичної допомоги у відділі медицини катастроф на 0,5 ставки (неповний робочий тиждень), як студенту з 01.09.2019 року. До заяви додав довідку від 19.08.2019 року № 25, видану навчально-науковим інститутом медсестринства Тернопільського національного медичного Університету імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України про те, що він є студентом другого курсу (наказ про зарахування на навчання від 16.08.2019 року № 423) (т. 1 а.с. 110).

Наказом від 11.09.2019 року № 676 «Про особовий склад» дозволено ОСОБА_1 , сестрі медичній станції (відділення) швидкої та невідкладної медичної допомоги відділу медицини катастроф, працювати на 0,5 ставки, як студенту з 01.09.2019 року на підставі заяви та довідки з місця навчання ( т. 1 а.с. 109).

Відповідно до витягу з графіку робочого часу, затвердженого завідувачем відділу МК Пермяковим П.В. (т. 1 а.с. 102, 103), табелю обліку робочого часу за лютий 2020 року, ОСОБА_1 працював у вересні 2019 року 72 години; у жовтні 2019 року - 73 години; у листопаді 2019 року - 73 години; в грудні 2019 року - 72 години; у січні 2020 року - 72 години; в лютому 2020 року - 24 години. Останню зміну ОСОБА_1 відпрацював з 07:00 год 08.02.2020 року до 07:00 год 09.02.2020 року (т. 1 а.с. 101).

Згідно статуту Комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва реорганізовано шляхом перетворення його в комунальне некомерційне підприємство Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (т. 1 а.с. 113-127).

03.02.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, та проведення державної реєстрації комунального некомерційного підприємства Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як юридичної особи, яка утворена в результаті перетворення.

10 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про його звільнення за власним бажанням у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу (т. 1 а.с. 108).

Наказом від 10 лютого 2020 року № 214/к ОСОБА_1 звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з неможливістю продовжувати роботу з поважних причин: вступ до навчального закладу (ч. 1 ст. 38 КЗпП України) (т. 1 а.с. 104).

Згідно довідки від 11.05.2020 року, сформованої автоматично з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відносно застрахованої особи ОСОБА_1 , наявні відомості про сплату внесків Комунальним некомерційним підприємством «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (39007616) за 2019 рік отримання заробітної плати та кількість днів трудових відносин: червень 10 104, 92 грн (30 днів); липень - 6 728, 57 грн (31 день); серпень - 7 609, 59 грн (31 день); вересень - 4 173, 00 грн (30 днів); жовтень - 5 219, 47 грн (31 день); листопад - 4 173 грн (30 днів); грудень - 4 524, 02 грн (31 день); січень 2020 року 4 723 грн (31 день); лютий 2020 року - 4 889, 36 грн (10 днів) (т. 1 а.с. 57, 58).

Згідно виписок за картковим рахунком клієнта за період з 24.05.2019 року до 31.10.2019 року; з 01.11.2019 року до 31.12.2019 року; з 01.01.2020 до 12.05.2020 року ОСОБА_1 отримав на картковий рахунок АТ «Укрсиббанк» заробітну плату:

- у вересні 2019 року 3 262 грн, з яких: 1 000 грн - 18.09.2019 року та 2 262, 68 грн - 30.09.2019 року;

- у листопаді 2019 року 2 905,26 грн, з яких: 1 000 грн - 18.11.2019 року та 1 905, 26 грн - 28.11.2019 року;

- у січні 2020 року 2 803 грн, з яких: 1 000 грн - 20.01.2020 року та 1 803, 09 грн - 29.01.2020 року;

- у лютому 2020 року 3 935, 94 грн, з яких: 102, 24 грн - 05 лютого 2020 року та 3 833, 70 грн - 21 лютого 2020 року.

Отримання таких же сум підтверджено КНП Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва у звіті про нарахування та виплату заробітної плати з вересня 2019 року по лютий 2020 року (т. 1 а.с. 98-100).

Згідно наданого КНП Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва фіскального чеку AT «Укрпошта» від 12.06.2020 року № 55, ОСОБА_1 в м. Тернопіль направлено грошовий поштовий переказ у сумі 112 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку (т. 1 а.с. 42-44) сума індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2019 року становить 202, 71 грн: за вересень 2019 року 62, 22 грн, коефіцієнт індексації 3,1; жовтень 2019 року 62, 22 грн, коефіцієнт індексації 3,1; листопад 2019 року 62, 22 грн, коефіцієнт індексації 3,1; грудень 2019 року 65, 16 грн, коефіцієнт індексації 3,1.

Згідно наданого відповідачем розрахунку індексації заробітної плати (т. 1 а.с. 96-97), сума індексації заробітної плати за період вересень-грудень 2019 року пропорційно відпрацьованому часу становить 111, 22 грн (так як згідно наказу від 11 вересня 2019 року № 676 позивач працював на 0,5 ставки).

Розрахунок індексації заробітної плати відповідачем проведено за формулою: СІ : МН * ВГ , де СІ - сума індексації за місяць; МН - місячна норма годин; ВГ - відпрацьовані години за місяць:

- вересень 2020 року 62, 22 грн /161,7 год. х 72 год. = 27,70 грн;

- жовтень 2019 року 62, 22 грн /169,4 год. х 73 год. = 26,81 грн;

- листопад 2019 року 62, 22 грн /161,7 год. х 72 год. = 27,70 грн;

- грудень 2019 року - 65,16 грн /161,7 год. х 72 год. = 29,01 грн.

Заробітна плата ОСОБА_1 за першу половину місяця, у якому він був звільнений, та компенсація за невикористану відпустку були виплачені йому 21 лютого 2020 року, а сума індексації 111,22 грн направлена поштовим переказом 12 червня 2020 року. Період прострочення становить з 11 лютого 2020 року до 12 червня 2020 року.

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що місячна норма годин за спірний період була встановлена відповідачем у кількості 161, 7 год (т. 1а.с. 98-100).

23.09.2020 року КНП Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 надіслано поштові грошові перекази на суму 1 000 грн за час затримки розрахунку при звільненні, та судові витрати в сумі 25 грн, що підтверджується копіями чеків АТ Укрпошта від 23.09.2020 року.

ОСОБА_1 своєчасно грошові перекази не отримав у відповідному поштовому відділенні, хоча повідомлення про надходження переказу отримав, і надіслані кошти були повернені відповідачу.

03.11.2020 року КНП Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва повторно надіслав апелянту вищевказані поштові грошові перекази, що підтверджується копіями чеків АТ Укрпошта від 03.11.2020 року, які ОСОБА_1 отримані.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею ст. 21 Закону України Про оплату праці передбачено право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ч. 2 ст. 20 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 10 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою КМУ від 4 червня 1998 року № 794, роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Згідно з абз. 2 ч. 5 ст. 8 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі, якщо база нарахування єдиного соціального внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного соціального внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки внеску.

Роботодавець має право нарахувати працівнику, який працює неповний робочий день, заробітну плату нижчу за мінімальну. Це можливо за умови, якщо сума нарахованої заробітної плати не менша, ніж частина від мінімальної заробітної плати, що припадає на фактично відпрацьований час.

Суму єдиного соціального внеску роботодавець розраховує як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та ставки єдиного соціального внеску незалежно від того, що працівник працював не повний робочий день (у 2020 році 1 039,06 грн 4 723 грн х 22%).

У відповідності до ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Мінімальний страховий внесок це добуток мінімального розміру зарплати та ставки внеску, встановленого на місяць, за який нараховують заробітну плату.

Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо працівник відпрацював не повний місяць, оплата праці провадиться пропорційно відпрацьованому часу, але за умови, що сума нарахованої заробітної плати має бути не менша ніж частина від мінімальної заробітної плати, що припадає на фактично відпрацьований час.

Відповідно до ст. 56 КЗпП України за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках провадиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Оскільки ОСОБА_1 працював неповний робочий час (72 год при нормі 161, 7 год), його заробітна плата за вересень 2019 року, листопад 2019 року та січень 2020 року була меншою за встановлений законом мінімальний розмір заробітної плати, а розмір єдиного соціального внеску роботодавець розраховував, виходячи з встановленого законом мінімального розміру заробітної плати на місяць, за який отримано дохід.

За ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно абз. 6 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078, у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За ч. 2 ст. 2 Закону України Про оплату праці заробітна плата - це також винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (додаткова заробітна плата).

Згідно абз. 3 п. 2, п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ за № 100 від 08 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 за попередні два повних місяці роботи: грудень 2019 року січень 2020 року, він отримав 4 980,12 грн, які включаються до розрахунку середнього заробітку за 144 відпрацьованих години, тому середньоденна заробітна плата становить 34,58 грн (а.с. 93).

За період з 10 лютого 2020 року (день звільнення) до 12 червня 2020 року (день проведення повного розрахунку) згідно виробничого календаря за 2020 роки було 85 робочих днів.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить:

85 х 8 год. робочий день х 34,58 (середньогодинна заробітна плата) грн = 23 514, 4 грн.

За ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір «Про відшкодування моральної шкоди», відшкодування моральної (немайнової) шкоди зокрема в частині, що стосується предмету спору, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що заробітна плата ОСОБА_1 виплачена відповідно до умов трудового договору за фактично відпрацьований робочий час, виходячи з його роботи на 0,5 ставки, однак внаслідок несвоєчасної виплати усього заробітку позивачу має місце порушення його трудових прав, що є підставою для застосування до відповідача передбачених ст. 117 КЗпП України наслідків за затримку розрахунку при звільненні, а також з відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, як такими, що зроблені з урахуванням вимог законів, що регулюють спірні правовідносини та відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Встановивши, що ОСОБА_1 у спірний період працював на 0,5 ставки, заробітна плата нараховувалась та виплачувалася йому щомісячно відповідно до умов трудового договору за відпрацьований час, а також те, що індексація заробітної плати (хоча й з запізненням) була йому виплачена в повному обсязі, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення в його користь з відповідача невиплаченої заробітної плати, індексації та компенсації.

Також, погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача в користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що пов`язано з несвоєчасною виплатою заробітної плати за лютий 2020 року та індексації. При цьому, вірними є висновки суду щодо встановлення розміру середньомісячного заробітку, який підлягає виплаті в сумі 1 000 грн, як такий, що є співмірним майновим втратам позивача в зв`язку з затримкою виплати йому на 11 днів розрахунку за лютий 2020 року в сумі 3935, 94 грн та 4 місяці 111, 22 грн індексації.

Вірними колегія суддів вважає й висновки суду першої інстанції в частині відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди з урахуванням того, що порушення трудових прав позивача в частині прострочення виплати йому заробітку на 11 днів та індексації в сумі 111, 22 грн не могли спричинити йому моральних страждань, а стягнення сум, передбачених ст. 117 КЗпП України є достатньою сатисфакцією порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо безпідставності висновків суду в частині, що він працював лише на 0,5 ставки, а відповідачем виплачено йому заробітну плату в повному обсязі відповідно до встановленого навантаження колегія суддів відхиляє, як такі, що суперечать наявним у справі доказам: заяві позивача від 23.08.2019 року (т. 1 а.с. 110), наказу № 676 від 11.09.2019 року (т. 1 а.а.109), звіту КНП ЦЕМД та МК м. Києва за період з вересня 2019 року до лютого 2020 року включно № 1703 від 12.06.2020 року з інформацією про місячну норму годин в кількості 161, 7 год та кількість годин, відпрацьованих позивачем 72 год (т. 1а.с. 98-100); табелям обліку використання робочого часу та витягам з графіків роботи ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 102-103), з яких вбачається, що позивач мав лише одне цілодобове чергування протягом тижня.

Підлягають відхиленню й доводи апелянта в частині ненадання судом належної правової оцінки наявним у матеріалах справи відомостям щодо нього, як застрахованої особи, наявними у персоніфікованому обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, страхувальником якого з червня 2019 року до лютого 2020 року включно зазначений відповідач КНП Центр ЕМД та МК, у відповідності до яких у вересні 2019 року в нього було 30 днів трудових відносин, у листопаді 2019 року та січні 2020 року 31 день, а заробітна плата за цей час була нарахована відповідачем у вересні листопаді 2019 року в розмірі 4 173 грн, у січня 2020 року 4 723 грн, оскільки у відомостях, наявними у персоніфікованому обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування зазначається кількість календарних днів трудових відносин, а не кількість робочих днів, як помилково вважає позивач, а з урахуванням того, що він працював неповний робочий час і його заробітна плата за вересень 2019 року, листопад 2019 року та січень 2020 року була меншою за встановлений законом мінімальний розмір заробітної плати, розмір єдиного соціального внеску роботодавець розраховував виходячи з встановленого законом мінімального розміру заробітної плати на місяць, за який отримано дохід.

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 що стосуються неналежності наявних у матеріалах справи доказів, таких як копій заяви від 23.08.2019 року (т. 1 а.с. 110), наказу від 11.09.2019 року № 676, витягу з графіку роботи (т. 1 а.с. 102, 103), фіскального чеку АТ Укрпошта № 55 від 12.06.2020 року з посиланням на те, що такі копії не засвідчені у встановленому законом порядку (відсутні ініціали імені та прізвище, дати засвідчення копій, відсутні підтвердження повноважень особи, підпис якої міститься на копіях цих документів, на вчинення таких дій від імені відповідача), оскільки сам по собі факт не засвідчення вказаних копій з урахуванням тієї обставини, що дані копії повністю узгоджуються з інформацією вказаною відповідачем у наявних в матеріалах справи оригіналах звітів відповідача про нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати та графіках роботи (т. 1 а.с. 98-103), які позивачем не спростовані та з яких вбачається факт неповної його зайнятості, починаючи з 01.09.2019 року (всього 72 години на місяць при нормі 161,7 годин та всього одне цілодобове чергування на тиждень) не може вважатися, що відповідач працював саме на повну ставку. Крім цього, до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем долучено належним чином засвідчені копії вищевказаних документів (т. 2 а.с. 30-36), які повністю відповідають тим, що досліджувалися судом першої інстанції.

Також, з урахуванням того, що неповну робочу зайнятість позивача (на 0,5 ставки) підтверджують ряд доказів (табелі обліку робочого часу, звіти та графіки виходу на роботу, заява позивача від 23.03.2019 року, довідка з місця навчання та витяг з наказу № 676 від 11.09.2019 року, про які згадувалось вище) сам по собі факт відсутності в наказі № 676 від 11.09.2019 року підпису позивача про ознайомлення з даним наказом не може вважатися обставиною на підтвердження того, що ОСОБА_1 працював на повну ставку, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги останнього й в цій частині підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що неналежним доказом є фіскальний чек АТ Укрпошта від 12.06.2020 року, яким підтверджується надіслання відповідачем грошового поштового переказу в сумі 112 грн. на адресу реєстрації місця проживання апелянта, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний оригінал зазначеного фіскального чеку від 12.06.2020 року вих. № 1706, доданий відповідачем до відзиву на дану позовну заяву (т. 1 а.с. 89).

Відхиляє колегія суддів і доводи апеляційної скарги позивача в частині завдання йому моральної шкоди внаслідок невиплати заробітної плати, оскільки належні і допустимі докази на підтвердження зазначених позивачем обставин заподіяння йому такої шкоди суду не надано. На думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання позивача, що прострочення виплати заробітної плати за лютий на 11 днів та на 4 місяці індексації в сумі, яка складає всього 111, 22 грн могло вплинути на неможливість забезпечити себе в повному обсязі продуктами харчування, теплим одягом, призвело до погіршення фізичного та психологічного стану, припинення спілкування на тривалий час із друзями та знайомими.

У відповідності до ч.1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що Тернопільським міськрайонним судом дана належна оцінка наявним у матеріалах справи доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, їх не спростовують, колегія суддів приходь до висновку, що правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені позивачем судові витрати при зверненні з апеляційною скаргою, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1, 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 05 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді