Справа № 638/1547/18
Провадження № 2/638/193/21
03 серпня 2021 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Латки І.П.,
за участю секретаря судового засідання Котельнікової А.Р.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вєтрова Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вєтрова Л.О., про розірвання спадкового договору,
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору, в обґрунтування якого зазначила, що 06 листопада 2007 року нею та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контри Ветровою Л.О.
Відповідно до умов цього договору ОСОБА_2 зобов`язана виконувати особисті немайнові розпорядження ОСОБА_1 , а саме: купувати одяг та продукти для останньої за її гроші та за її вимогою, а у разі смерті останньої ОСОБА_2 набуває право власності на майно ОСОБА_1 , яке складається з 3/4 (трьох четвертих) частин квартири АДРЕСА_1 , та у цілому складається з двох жилих кімнат, житловою площею 27.2 кв.м., загальною площею 45.8 кв.м.
Позивач посилається на те, що після підписання вищевказаного договору, ОСОБА_2 жодних дій на виконання умов договору виконано не було. Остання постійно проживає у селищі Бугаївка Луганської області, що взагалі унеможливлює звернення до неї з вимогою про виконання умов, передбачених вищезазначеним договором. Позивачка особисто неодноразово намагалась звернутися до ОСОБА_2 з проханням про допомогу, але оскільки та проживає у іншій місцевості та у місті Харкові не перебуває, зробити цього не змогла.
Оскільки ОСОБА_2 , не виконує умови вищезазначеного договору щодо здійснення немайнових розпоряджень позивача, чим істотно порушує його умови, ОСОБА_1 просила суд розірвати спадковий договір від 06 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений Державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 липня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце судового засідання. Призначено підготовче судове засідання.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2021 року на підставі рішення зборів суддів та розпорядження керівника апарату суду № 02-06/515, виданого відповідно до наказу голови суду №02-03/28 від 03 березня 2021 року відрахування зі штату судді ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю, справу розподілено судді Дзержинського районного суду м. Харкова Латці І.П.
Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та заслухавши пояснення свідка, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
За умовами договору спадкового договору від 06 листопада 2007 року ОСОБА_2 зобов`язалася виконувати розпорядження ОСОБА_1 і в разі смерті останньої набуває право власності на майно ОСОБА_1 , яке складається з 3/4 (трьох четвертих) частин квартири АДРЕСА_1 , та в цілому складається з двох жилих кімнат, житловою площею 27,2 кв.м., загальною площею 45,8 кв.м.
Згідно з пунктом 6 спадкового договору ОСОБА_2 зобов`язана виконувати особисті немайнові розпорядження ОСОБА_1 , а саме купувати одяг та продукти для неї за її гроші та за її вимогою.
ОСОБА_1 зазначає, що з часу підписання вказаного договору ОСОБА_2 жодних дій на виконання умов договору виконано не було, ніякої допомоги остання позивачці не надавала. Позивач зазначає, що бачила відповідачку у м. Харкові лише один раз у 2015 році. Допомогу, у тому числі передбачену договором, ОСОБА_2 позивачу не надавала, не намагалась вчинити будь-які дії, пов`язані з виконанням умов договору (а.с. 10-11).
Пояснення позивача знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
З наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витягу з наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформації щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 18 червня 2016 року до 18 червня 2021 року громадянкою України ОСОБА_2 вбачається, що остання перетнула державний кордон України в пункті пропуску «Гоптівка» в напрямку виїзду з України 04 вересня 2016 року о 21:39 год, після чого в`їхала в Україну 12 січня 2017 року о 02:46 год; 22 січня 2017 року о 20:09 год виїхала з України через пункт пропуску «Гоптівка», а повернулася до України 30 березня 2017 року о 01:46 год; 30 квітня 2017 року о 07:09 год виїхала з України через пункт пропуску «Гоптівка», повернулася до України 21 вересня 2017 року о 14:21 год; 06 жовтня 2017 року о 07:49 год виїхала з України через пункт пропуску «Майорське (Зайцево)», повернулася до України 22 листопада 2019 року о 14:21 год, того ж дня 22 листопада 2019 року о 09:42 год перетнула лінію розмежування через «КПВВ Станиця-Луганська», повернулася до України 15 січня 2020 року о 09:48 год, і того ж дня 15 січня 2020 року о 14:53 год у напрямку «Виїзд» перетнула лінію розмежування у «КПВВ Станиця-Луганська». Іншої інформації щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону чи лінії розмежування за напрямом «В`їзд» станом на 18 червня 2021 року в базі даних немає.
Допитаний як свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що він є зятем ОСОБА_1 . У 2013 року позивачка зламала руку і свідок та його сім`я допомагали їй. У 2017 року стан здоров`я позивачки погіршився, у зв`язку з чим ОСОБА_4 перевіз її до себе додому, де вона проживає і по цей час. Повідомив, що відповідачку не знає, ніколи не бачив, про існування спадкового договору йому стало відомо лише у 2018 році.
В письмовій нотаріально посвідченій заяві, адресованій Дзержинському районному суду м. Харкова, від 17 вересня 2018 року ОСОБА_1 зазначила, що з моменту укладення договору ОСОБА_2 умов договору не дотримувалась, її розпорядження не виконувала. Із грудня 2017 року ОСОБА_2 з нею взагалі не спілкувалась, у зв`язку з чим вона вимушена була переїхати до доньки ОСОБА_5 . Із цього часу догляд за нею здійснює її донька. ОСОБА_2 за місцем мешкання позивача не з`являлась і жодних взятих на себе обов`язків не виконує (а.с. 47).
Ураховуючи похилий вік ОСОБА_1 , суд приймає до уваги письмові показання ОСОБА_1 як письмовий доказ у відповідності до вимог ч. 1 ст. 95 ЦПК України.
Згідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Положеннями статті 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Як зазначалось вище, на підставі пункту 6 спадкового договору від 06 листопада 2007 року ОСОБА_2 зобов`язувалась виконувати особисті немайнові розпорядження ОСОБА_1 , а саме купувати одяг та продукти для неї за її гроші та за її вимогою.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідачка своїх зобов`язань згідно зі спадковим договором не виконує і не надає їй жодної допомоги.
З наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витягу з наявною у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» встановлено, що ОСОБА_2 за період з 04 вересня 2016 року до 18 червня 2021 року перебувала на території України виключно протягом наступних періодів: з 12 січня 2017 року до 22 січня 2017 року, з 30 березня 2017 року до 30 квітня 2017 року, з 21 вересня 2019 року до 06 жовтня 2019 року, тобто в загальній кількості провела за цей період 59 днів, що безумовно унеможливлює виконання нею належним чином умов спадкового договору від 06 листопада 2007 року. Водночас передоручення виконання взятих на себе зобов`язань не передбачено умовами спадкового договору.
Окрім того, невиконання ОСОБА_2 умов спадкового договору знайшло своє підтвердження у показаннях свідка ОСОБА_4 .
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
Згідно з п. 8 спадкового договору від 06 листопада 2007 року спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужував разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Дослідивши та проаналізувавши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , укладаючи з позивачкою спадковий договір, взяла на себе певні зобов`язання, визначені цим договором, однак від їх виконання самоусунулась, підтвердженням чого є та обставина, що остання, починаючи з вересня 2016 року фактично на території м. Харкова не проживає, що в свою чергу унеможливлює виконання нею своїх обов`язків за договором, і відповідно до п. 8 договору є підставою для його розірвання.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачкою умов спадкового договору, а тому наявні підстави для розірвання спадкового договору у зв`язку з невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання відповідачкою умов спадкового договору.
У зв`язку з тим, що позивачка на час подання позову була звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання цієї заяви, тобто у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вєтрова Л.О., про розірвання спадкового договору,задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 04 серпня 2021 року.
Суддя І.П. Латка