Номер провадження 2/754/1005/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2021 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участю секретаря судових засідань - Микитюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) про звільнення майна з -під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

АТ «Альфа-Банк» в особі свого представника - Адвоката Ю.С. Черкавського звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) про звільнення майна з -під арешту. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання відповідачка передала в іпотеку належну їй на праві власності майно, а саме: квартиру, загальна площа (кв.м): 55.9, житлова площа (кв.м): 29.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 06.07.2020 право власності на майно було зареєстроване на АТ «Альфа-Банк». На даний час позивачу стало відомо, що реалізувати майно не можливо, оскільки на вищевказану квартиру накладено арешт, а відтак позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою судді від 18.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 11.11.2020 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На електронну адресу суду подав заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з"явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Відзиву на позовну заяву не надходило.

Представник третьої особи - Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу від начальника відділу надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутності їх представника та ухвалити рішення відповідно до норм діючого законодавства.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

За змістом статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

22.12.2005 року між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання відповідачка передала в іпотеку належну їй на праві власності майно, а саме: квартиру, загальна площа (кв.м): 55.9, житлова площа (кв.м): 29.2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

06.08.2009 Відділом державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 14101076, щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-537 виданого Деснянським районним судом м. Києва від 23.06.2009 про звернення стягнення в сумі 485989,28 грн., що підлягає сплаті позивачу за Договором № 1600 від 22.12.2005 укладеним між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 з вартості предмета іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну реалізації предмета іпотеки в сумі 353500 грн.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа -Банк».

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.07.2020 року, 06.07.2020 року здійснено перереєстрацію права власності на вказану квартиру АДРЕСА_1 , за АТ «Альфа Банк» на підставі Іпотечного договору від 22.12.2005 року.

Крім того, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.07.2020 року встановлено, що на квартиру АДРЕСА_1 , було накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2010 року, а також іпотечного договору, іншого Договору про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржнику від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами в першу чергу для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Частиною 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, позов пред`явлений позивачем до відповідача (позичальника за кредитним договором).

Як вбачається з копії постанови Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві від 06.09.2009 року, відкрито виконавче провадження за виконавчим листом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Доказів закриття, зупинення виконавчих дій чи здійснення виконання рішення суду за вказаним виконавчим листом, суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних доказів щодо порушення свого права, як правонаступника за даними кредитними зобов`язаннями, що виникли між АКБ «Укрсоцбанк» та відповідачкою ОСОБА_1 згідно з укладеним Іпотечним договором, що в свою чергу є підставою для вирішення питань про скасування накладеного арешту на спірне майно в межах виконавчого провадження, тобто в позасудовому порядку, а відтак, враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що позивач не довів суду наявність у нього реального порушення цього права, яке б підлягало судовому захисту в межах заявленого позову у даній цивільній справі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) про звільнення майна з -під арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 509, 526, 1054-1055 ЦК України, ст. ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,280-282, 354 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ) про звільнення майна з -під арешту -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст рішення суду складений 22.03.2021.

Суддя: