ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 656/377/20 Головуючий в І інстанції Крисанова В.І.
Номер провадження: №22-ц/819/698/21 Доповідач Кутурланова О.В.
№ 22-ц/819/699/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Давиденко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 21 січня 2021 року та ухвалу цього ж суду від 29 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень Іванівської селищної ради Херсонської області, зобов`язання вчинити певні дії, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванівської селищної ради Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.11.2019 року він звернувся до Іванівської селищної ради Херсонської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Іванівської селищної ради Херсонської області.

Так як у місячний строк органом місцевого самоврядування його заява не розглянута і станом на 08.12.2019 року будь-якої відповіді він не отримав, то керуючись положеннями ч.7 ст.118 ЗК України звернувся до ПП «Левас» із заявою про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уклав договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, повідомив про це орган місцевого самоврядування та долучив до повідомлення зазначений договір.

На його звернення до Іванівської селищної ради Херсонської області із заявою про погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками і землекористувачами та підписання акту від 20.12.2019 року отримав повідомлення відповідача від 23.12.2019 року про відмову в погодженні меж зазначеної земельної ділянки з посиланням на те, що рішення не набрало достатньої кількості голосів на пленарному засіданні, яке відбулося 20.12.2019 року.

Порушення своїх прав позивач вбачає у тому, що відповідач, достеменно знаючи про реалізацію ним права на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку ч.7 ст.118 ЗК України та розроблення землевпорядної документації на спірну земельну ділянку не мав права приймати рішення № 1676 від 24.02.2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та рішення № 2121 від 10.06.2020 року про затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки.

Крім того, перевищивши повноваження, Іванівська селищна рада Херсонської області рішенням від 10.06.2020 року № 2116 відмовила йому у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки у власність, у зв`язку з невідповідністю проекту землеустрою вимогам діючого законодавства.

Вважає, що внаслідок незаконних рішень Іванівської селищної ради Херсонської області його позбавлено права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність, у зв`язку із чим просив суд :

1. Скасувати:

- рішення Іванівської селищної ради Херсонської області XXXV сесії VII скликання від 24.02.2020 року № 1676,

- рішення Іванівської селищної ради Херсонської області XXXIX сесії VII скликання від 10.06.2020 року № 2121;

- рішення Іванівської селищної ради Херсонської області XXXIX сесії VII скликання від 10.06.2020 року № 2116;

2. Зобов`язати відповідача вчинити дії щодо затвердження проекту землеустрою, передання земельної ділянки площею 2,000 га з кадастровим номером :03:001:0271 із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населених пунктів на території Іванівської селищної ради за межами с. Шотівка, Іванівського району Херсонської області у власність ОСОБА_1 .

3. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером :03:001:0271.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 21 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою цього ж суду від 29 січня 2021 року скасовано захід забезпечення позову у вигляді арешту, накладеного на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0271 загальною площею 2,0000 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої на території Іванівської селищної ради Херсонської області, за межами с. Шотівка, Іванівського району, Херсонської області, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, не погодившись з ухвалою суду від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати.

Письмові відзиви на апеляційні скарги в порядку, передбаченому ст.360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У пункті «б» частини 1 статті 81 ЗК України зазначено, що однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна їх передача із земель державної і комунальної власності.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачає, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом «в» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

З системного аналізу норм ЗК України слідує, що для того, щоб відповідний орган прийняв одне із рішень (надати дозвіл або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), заявник, повинен дотриматися обов`язкових вимог щодо належного оформлення звернення у формі клопотання чи заяви.

При цьому, обов`язковий перелік документів, які повинен подати заявник, визначений ч. 6 ст. 118 ЗК України.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 , мешканець м.Херсона, звернувся до селищного голови Іванівської селищної ради Херсонської області Дебелого В.О. із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га (а.с.6).

Проте, вказана заява не містить посилання а ні на контур і номер поля, а ні на номер ділянки, у ній відсутні посилання на графічні матеріали, на яких би було зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Колегія суддів звертає увагу, що недотримання зацікавленою особою вимог до клопотання (заяви) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, які визначені ч.6 ст.118 ЗК України не породжує у відповідного органу виникнення обов`язку щодо прийняття позитивного рішення, так як орган, що приймає рішення повинен розглянути і вирішити, чи можливо задовольнити заяву громадянина за конкретним місцем розташування земельної ділянки, наявністю чи відсутністю згоди землекористувача, із території якого має місце вилучення і відведення землі, відповідною площею ділянки та її цільовим призначенням.

Згідно із частиною 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відсутність у заяві про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки відомостей, які передбачені законом, не дозволяє відповідному органу перевірити питання, визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України, які є обов`язковими для з`ясування.

Приймаючи до уваги, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам передбаченим ч.6 ст.118 ЗК України, колегія суддів приходить до висновку, що вона не є належною формою звернення особи до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу для отримання земельної ділянки у власність.

За положеннями п.2 ч.7 ст.118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (п.2 ч.7 ст.118 ЗК України).

Встановивши, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог встановлених ч.6 ст.118 ЗК України, колегія суддів приходить до висновку, що в позивача були відсутні підстави для застосування положень ЗК України та замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу Іванівської селищної ради.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати подальші дії і рішення органу місцевого самоврядування незаконними та такими, що порушують права позивача.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернувся до уповноважених органів з метою отримання земельної ділянки у власність, а Іванівська селищна рада Херсонської області будучи на той час розпорядником оспорюваної земельної ділянки прийняла рішення в межах компетенції та спосіб, передбачений законом, відсутні визначені законом підстави для скасування зазначених рішень органу місцевого самоврядування.

Щодо оскарження ухвали Іванівського районного суду від 25 вересня 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ч.ч.1,9 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Приймаючи до уваги, що рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 21 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, необхідність застосування заходів забезпечення позову відпала, при цьому питання щодо вжитого заходу забезпечення позову судом не вирішено, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову та постановлення ухвали.

Скасування заходів забезпечення позову в цій справі не порушує прав позивача, оскільки забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, проте, в цій справі розгляд справи закінчено та у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційних скарг висновки суду не спростовують та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухвалених у справі рішень, а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції всебічно перевірив доводи сторін та дослідив надані ними докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 21 січня 2021 року та ухвалу цього ж суду від 29 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови - 06.08.2021 року

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська