Провадження № 2-о/752/372/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.07.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Гладибороди Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту постійного проживання на території України, -

в с т а н о в и в:

у травні 2021 року заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Гулько Ж.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року за адресою: АДРЕСА_1

Заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , про що 23.01.1976 року здійснено актовий запис № 175 відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві та видано свідоцтво про народження.

З народження та по день звернення до суду, заявник проживає на території України, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Паспорта громадянина України заявник не отримував.

11.09.2020 року заявник вперше звернувся до Голосіївського районного відділу ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області із заявою про первинне оформлення паспорта громадянина України. Однак, підтвердити факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року не виявилось можливим, у зв?язку із чим заявнику відмовлено в оформленні паспорта громадянина України.

Встановлення факту постійного проживання на території України пов`язано з отриманням паспорта громадянина України для підтвердження громадянства з метою користуватися правами, які визначені чинним законодавством.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник заявника вимоги, викладені у заяві, підтримала повністю, просила заяву задовольнити.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з?явились, з клопотаннями до суду не звертались, позиції щодо вимог заяви ОСОБА_1 не висловлювали.

Про день та час судового засідання у справі були повідомлені судом належним чином, що стверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01січня 1976 року у місті Києвінародився ОСОБА_1 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 175, що стверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 08.09.2020 року Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 3).

Згідно даних довідки № 104 від 18.05.2021 року, виданої за підписом директора Школи І-ІІІ ступенів № 122 міста Києва Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 навчався в середній школі № 122 міста Києва з вересня 1983 року по червень 1991 року (а.с. 4).

Листом заступника начальника Голосіївського районного відділу ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області № 03.11.2020 року ОСОБА_1 повідомлено про відмову в оформленні паспорта громадянина України згідно п.п. 1 п. 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 з наступними змінами (а.с. 5). Разом з цим, зі змісту вказаного листа вбачається, що окрім підтвердження факту видачі на ім?я ОСОБА_1 свідоцтва про народження, за допомогою свідків, що були присутні на процедурі встановлення особи та їх показів, було проведено впізнання особи ОСОБА_1 на підставі трьох фотокарток, серед яких була фотокартка останнього. Також, відповідно до наданих свідками документів, підтверджено факт їх проживання на АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа Державної міграційної служби України від 15.01.2021 року, не встановлено даних про оформлення паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Матеріали цивільної справи містять копію вироку Московського районного суду м. Києва від 20.05.1993 року, яким ОСОБА_1 засуджено до трьох років позбавлення волі за ст. 140 ч. 2, ст. 141 ч. 3 КК України (а.с. 23-38). У вказаному вироку зазначено місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

За змістом положень ч. 1 ст. 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 25 6 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналогічні положення закріплені у статтях 293, 294 ЦПК України.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України.

Заявник зазначив, що він не оформив своєчасно паспорт громадянина України, тому у нього виникли проблеми щодо отримання інших документів. Без встановлення спірного вказаного факту позивач не може отримати паспорт, тому просив задовольнити заяву.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року (далі - Порядок) передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особидо 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року має правове значення, в іншому порядку заявник не може довести вказаного факту, який знайшов підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський районний відділ ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: