Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Провадження № 2-о/279/93/21
Справа № 279/4286/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді Шульги О.М.

з секретарем Башинською Н.М.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Коростені цивільну справу №279/4286/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме : заборонити останньому перебувати в місці її проживання за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити чинити перешкоди у користуванні її майном- будинком та господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . В обґрунтування таких вимог в заяві зазначила, що з 2005 року по 2019 рік перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 , від якого мають 2 дітей. Після розірвання шлюбу вона з дітьми залишилась проживати в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності колишньому чоловікові ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу проживає окремо. 28.07.2021 року ОСОБА_3 прийшов до місця її проживання та вимагав написати заяву про відсутність заборгованості по сплаті аліментів. На ґрунті цього у них виник конфлікт в ході якого колишній чоловік примушував її покинути будинок, вчинив відносно неї психологічне насильство. У зв`язку з цим відносно ОСОБА_3 працівниками поліції складено адміністративний протокол за ст.173 -2 ч.1 КУпАП, який на даний час перебуває на розгляді в Коростенському міськрайонному суді Житомирської області, розгляд якого призначено на 17.08.2021 року. Одночасно працівниками поліції відносно ОСОБА_3 28.07.2021 року винесено терміновий заборонний припис, термін дії якого закінчився 2.08.2021 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити. Вказала, що ОСОБА_3 постійно приходить до її помешкання та чинить на неї тиск, погрожуючи тим, що вижене з будинку чим тримає в постійній емоційній напрузі. Зазначила, що 28.07.2021 року між ними мав місце конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 казав щоб вона забирала свої речі з будинку, внаслідок чого було викликано поліцію та складено протоколи як на ОСОБА_3 так і на неї. Вказала, що за час спільного проживання вони проводили добудови, тому вважає, що також має право на будинок АДРЕСА_2 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Дубінчук М.В. просив заяву задовольнити з наведених у ній підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечив та пояснив, що власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , одноособово являється ОСОБА_3 .. Після розірвання шлюбу за вказаною адресою залишилась проживати заявник з дітьми. З метою забезпечення дітей він залишив ОСОБА_1 свою банківську картку щоб вона могла нею користуватися. Незважаючи на використання наданих ним в добровільному порядку коштів, заявник подала заяву про стягнення з нього аліментів. Судове рішення звернула на виконання через певний період часу, а саме після того, як закінчився термін дії картки, внаслідок чого йому була нарахована заборгованість по сплаті аліментів в розмірі близько 35000 гривень. Дана заборгованість нарахована за період, який складає 16 місяців, однак в цей період часу ОСОБА_1 користувалась наданою ним карткою на якій знаходились грошові кошти в сумі 40000 гривень. З метою вирішення питання про анулювання заборгованості він прийшов до ОСОБА_1 , яка обіцяла піти у відділ ДВС. Він пропонував ОСОБА_5 вирішити питання про зняття заборгованості, а він в свою чергу вирішить питання з належним йому будинком, однак ОСОБА_1 навпаки говорила про те, що він має віддати їй хату, тоді вона зніме заборгованість по аліментам. Заперечив, що психічно або фізично погрожує ОСОБА_1 .. Вказав, що приїздить за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відвідати дітей, яких забирає до себе, а потім привозить їх до місця проживання. Вказав, що ключів від будинку у нього не має.

Представник ОСОБА_3 адвокат Кремез О.В. вважає заяву безпідставною, оскільки в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки домашнього насильства. Фактично між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наявний майновий спір. ОСОБА_3 є власником житла в якому залишилась проживати заявник, тому не може бути обмежений у праві володіння, користування та розпорядження належним майном. Щодо події, яка мала місце 28.07.2021 року, то мав місце обоюдний конфлікт на підставі наявного майнового спору, і було складено адміністративні протоколи, як на ОСОБА_3 так і на ОСОБА_1 .

За клопотанням сторони заявника в судовому засіданні проведено допит свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Так, свідок ОСОБА_6 показала, що являється матір`ю ОСОБА_1 та проживає неподалік від дочки. ОСОБА_3 після розлучення приїздить до її дочки та говорить, що буде викидати її речі з будинку, вимагає віддати ключі.

Свідок ОСОБА_7 показала, що являється кумою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Після повернення з Польщі ОСОБА_3 постійно телефонує ОСОБА_9 та вимагає погасити заборгованість, таким чином тисне на неї словесно.

Свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_3 є її сином, якому вона в свій час подарувала будинок АДРЕСА_2 . Даний будинок потребував перебудови. тому син поїхав на заробітки до Польщі. Там зустрів іншу жінку та розлучився з ОСОБА_9 . Наразі намагається вигнати ОСОБА_9 з хати.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків та дослідивши матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано.

У відповідності ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 вказаного Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України .

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів вчинення відносно неї домашнього насильства, відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні вищенаведених дій, отже суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявника.

Додані до заяви терміновий заборонний припис, висновок ЕКГ, скриншоти з телефону, не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не дають підстав для висновку про необхідність видання обмежувального припису щодо ОСОБА_3 ..

Як встановлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не пов`язані спільним побутом, мають окремий бюджет. Між ними існує майновий конфлікт, пов`язаний як з належним на праві власності ОСОБА_3 житлом, так і аліментними зобов`язаннями останнього перед ОСОБА_1 .. Наявність такого конфлікту не може розцінюватись як насильство в сім`ї та вимагає свого вирішення в іншому правовому полі.

З врахуванням наведеного подана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76-81, 350-1 - 350 -6, 354, 355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які беруть участь у справі:

Заявник ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник заявника - ОСОБА_2 , місце знаходження : АДРЕСА_4 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001122, видане на підставі рішення ради адвокатів Житомирської області від 25.09.2019 року №28/2.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник заінтересованої особи- Кремез Олег Васильович, місце знаходження : АДРЕСА_5 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №484 від 26.02.2009 року, видане Житомирською КДКА на підставі рішення №35 від 30.01.2009 року.

Суддя: