КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/818/2021
Справа 753/1127/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Колесника О.М. в м. Київ 23 вересня 2020 року у справі за поданням державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової Катерини Володимирівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , стягувачі ОСОБА_2 , Акціонерне товариство "Мегабанк", Публічне акціонерне товариство "Златобанк",

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В січні 2020 року державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачова К.В. звернулася до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

Посилалась на те, що на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 53672050 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості в загальному розмірі 3081241,28 грн., станом на 08 січня 2020 року рішення суду не виконані, заборгованість за виконавчими документами, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у повному обсязі не погашені.

В ході здійснення виконавчих проваджень з`ясовано, що боржник значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 і є власником цього приміщення. 30 вересня 2019 року державним виконавцем направлено вимогу, якою зобов`язано боржника 07 жовтня 2019 року надати безперешкодний доступ до житлового приміщення за вказаною адресою і надати у письмовому вигляді відомості про майновий стан боржника. 09 жовтня 2019 року до відділу надійшла заява щодо відкладення проведення виконавчих дій у зв`язку з перебуванням боржника на лікарняному з 07 жовтня 2019 року, вимога в частині надання відомостей про доходи та майновий стан боржником виконана не була, інформації (відомості) та підтверджуючі документи на надано. 20 листопада 2019 року державним виконавцем втретє направлено вимогу, якою зобов`язано боржника 26 листопада 2019 року надати безперешкодний доступ до приміщення за вказаною адресою і надати у письмовому вигляді відомості про майновий стан боржника. Виходом державного виконавця йому надано членом сім`ї боржника тимчасовий доступ до приміщення. В процесі проведення виконавчих дій з`явився боржник, який поводився зухвало, вимагав у державного виконавця залишити приміщення, чинив опір у проведенні перевірки майнового стану, надалі, застосовуючи фізичну силу, виштовхав державного виконавця за межі житлового приміщення і зачинив двері. За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем складено відповідний акт від 23 листопада 2019 року, під час виконавчих дій застосовувалася аудіофіксація. 27 листопада 2019 року державним виконавцем за адресою боржника направлено вимогу, якою зобов`язано останнього 06 грудня 2019 року надати безперешкодний доступ до житлового приміщення, яка знову виконана не була.

Вказував, що зазначені обставини свідчать не тільки про невиконання рішення та законних вимог державного виконавця боржником, а і на ускладнення та затягування процесу виконання.

На підставі вищевикладеного просив постановити ухвалу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , а саме квартири № АДРЕСА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року подання державного виконавця задоволено, надано дозвіл державному виконавцю Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачовій К.В. на примусове входження до житла - квартири № АДРЕСА_1 за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_1 , з метою перевірки майнового стану останнього, виявлення, опису та арешту майна ОСОБА_1 .

Боржник ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року та закрити провадження в справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд правомірно розглянув заяву без його участі, але при цьому недодержався у повній мірі вимог закону, який дозволяє розглядати справу лише за участю державного чи приватного виконавця, в матеріалах справи відсутні докази того, що державний виконавець була належним чином повідомлена про розгляд справи врученням їй судової повістки-повідомлення або, будучи повідомленою про розгляд справи, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі.

Вважав, що відсутність державного виконавця у судовому розгляді справи позбавила суд можливості уточнити деякі важливі обставини справи, наприклад кількість виконавчих проваджень, включених у зведене виконавче провадження № 53672050. Так, у тексті ухвали суд вказав, що встановив наявність на виконанні у державного виконавця зведеного виконавчого провадження № 53672050, до складу якого входить виконавче провадження № 52931540 з виконання виконавчого листа № 753/16639/14, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 21 квітня 2016 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 105984,90 грн., але це не відповідає дійсності, адже це виконавче провадження припинено. Наслідком цієї помилки стало неправильне зазначення судом в ухвалі загальної суми його боргових зобов`язань - 3081241,28 грн.

Вказував, що суд не встановив і не прийняв до уваги також те, що 03 жовтня 2018 року в межах зведеного виконавчого провадження № 53672050 на підставі його заяви старшим державним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ця постанова не скасована і не оскаржена, її виконував він та адміністрація за місцем його роботи, про що у зведеному виконавчому провадженні є докази. Звернення стягнення на його доходи здійснено у зв`язку з тим, що у нього відсутні кошти на рахунках та банках чи інших фінансових установах та недостатньо майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Вважав, що державний виконавець, який виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за заявою боржника, має дотримуватись вимог ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" і не застосовувати заходи примусового звернення стягнення на майно боржника. Суд при розгляді питання про примусове проникнення до житла боржника з метою розшуку майна боржника, повинен був з`ясувати наявність або відсутність у виконавця обов`язку дотримуватись вимоги ч. 2 ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" в частині заборони примусового звернення стягнення на майно боржника як істотної умови обраного виконавцем способу виконання звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, і за наявності у виконавчому провадженні відповідної постанови суд повинен відмовити виконавцеві у наданні дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Зазначив, що суд постановив ухвалу на підставі сумнівних доказів, зокрема, в матеріалах справи є кілька ідентичних за змістом актів старшого державного виконавця, які не свідчать про те, що він не надавав виконавцю безперешкодного доступу до житлового приміщення; всі ці акти не містять інформацію про те, що у цих виконавчих діях приймали участь поняті, більше того, зі змісту актів слідує, що участь понятих у даних випадках була необов`язковою. Така позиція виконавця суперечить вимогам ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якого присутність понятих є обов`язковою під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна (а саме за цим приходила виконавець), а ч. 3 ст. 22 Закону визначає, що понятий має право знати, для участі у провадженні яких виконавчих дій його запрошено, на підставі якого виконавчого документа вони провадяться, а також робити зауваження з приводу провадження виконавчих дій. Вважав, що важливою є вимога закону про те, що перед початком виконавчих дій виконавець роз`яснює понятим їх права та обов`язки, про що зазначається в акті. Акти не містять необхідної інформації про залучення понятих, отже не можуть бути доказами у справі.

Від стягувача АТ "Златобанк" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому стягувач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вказуючи, що до зведеного виконавчого провадження № 53672050 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості входить зокрема виконавче провадження 49087136 з виконання виконавчого листа, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення на користь ПАТ "Златобанк" заборгованості в сумі 1777247,88 грн., заборгованість станом на даний час не погашена. Вважав, що враховуючи обставини справи, а саме що державним виконавцем здійснено всі можливі заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, проте рішення суду боржником не виконані, державний виконавець правомірно звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла для виявлення, опису та арешту майна боржника, яке наявне в квартирі, а суд мав достатньо підстав для його задоволення, і доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду при постановленні ухвали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця про надання дозволу на проникнення до житла боржника, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду впродовж тривалого часу. Зважаючи на те, що під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем здійснено всі можливі заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, проте станом на день постановлення ухвали рішення суду боржником не виконується, за викликом державного виконавця боржник не з`являється, інформації про майно, на яке можливо звернути стягнення відповідно до вимог закону для виконання виконавчого документа та пояснень про причини невиконання рішення суду боржник не надав, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу на примусове входження до квартири для виявлення, опису та арешту майна боржника, яке наявне в даній квартирі.

Однак з такими висновками апеляційний суд не може погодитися, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 53672050, боржником за яким є ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 5).

На а. с. 11 наявний виклик державного виконавця від 08 квітня 2016 року, яким ОСОБА_1 зобов`язано зявитись до державного виконавця 13 квітня 2016 року для сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату.

На а. с. 14 наявна копія паспорту ОСОБА_1 із відміткою про адресу реєстрації АДРЕСА_1 .

27 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про зупинення виконавчого провадження № 52655911 при здійсненні виконавчого провадження на користь стягувача АТ "Мегабанк" до завершення судового розгляду кримінального провадження, в якому він визнаний потерпілим (а. с. 24).

На а. с. 37 знаходиться облікова картка на зведене виконавче провадження № 53672050 про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 , в якій зазначено дати відкриття виконавчих проваджень, стягнуті суми і суми, що залишились до стягнення, всього 3081241,28 грн.

На а. с. 38 - 39, 44 - 49 знаходяться копії викликів державного виконавця від 29 березня 2017 року, 11 квітня 2017 року, яким зобов`язано боржника з`явитися до державного виконавця щодо сплати боргу.

На а. с. 40 - 41, 43, 56 - 67 наявні відповіді на запити державного виконавця до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України від 29 березня 2017 року, 06 січня 2019 року, 24 січня 2019 року, 03 квітня 2019 року, 30 червня 2019 року, 08 січня 2020 року про джерела отримання доходів боржника та номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, про осіб-боржників, які отримують пенсії, сум доходів, нарахованих податковим агентом, про наявні рахунки, на дані запити інформації не знайдено.

На а. с. 42 наявна відповідь на запит до Пенсійного фонду України від 29 березня 2017 року щодо місця роботи ОСОБА_1 , а саме Фермерське господарство "Клевань".

Заявою від 21 квітня 2017 року представник ФГ "Клевань" повідомив відділ виконавчої служби, що ОСОБА_1 не зміг з`явитися за викликом у зв`язку із знаходженням у відрядженні і зобов`язується з`явитися до виконавчої служби 25 квітня 2017 року, копія посвідчення про відрядження і наказ додається (а. с. 50 - 53).

На а. с. 54 - 55 наявна копія виклику державного виконавця від 17 серпня 2017 року № дв-2 щодо виконання ВП № 49087136, в якому стягувачем є ПАТ "Златобанк", та зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися до виконавця 23 серпня 2017 року щодо сплати боргу.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , станом на 18 лютого 2019 року в квартирі зареєстровані 4 особи, в тому числі ОСОБА_1 (а. с. 69 - 70).

На а. с. 73 - 79 наявна копія виклику державного виконавця від 23 січня 2019 року № ЗВП 53672050/2 щодо виконання виконавчого листа № 640/11388/14-ц, виданого 28 липня 2014 року Київським районним судом м. Харкова, та зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 01 лютого 2019 року щодо сплати боргу; лист повернуто без вручення адресату.

На а. с. 80 - 81 наявна копія виклику державного виконавця від 21 березня 2019 року № ЗВП 3672050/2 щодо виконання виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва, та зобов`язано боржника з`явитися до виконавця 27 березня 2019 року щодо сплати боргу.

На а. с. 83 - 84 наявна копія вимоги державного виконавця від 21 березня 2019 року № ЗВП 53672050/2, якою державний виконавець під час проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва, зобов`язав боржника надати 28 березня 2019 року о 14:00 безперешкодний доступ до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту нерухомого майна.

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного ВДВС м. Києва із заявою про надання реквізитів для сплати виконавчого збору, який він має сплатити за виконавчими листами № 753/16639/14 від 21 квітня 2016 року (стягувач ОСОБА_2 ), № 753/16639/14 від 21 квітня 2016 року (стягувач ОСОБА_2 ), № 753/20445/14 від 22 липня 2015 року (стягувач ПАТ "Златобанк") (а. с. 86).

Листом від 27 березня 2019 року № ЗВП 53672050/2 Дарницьким районним ВДВС м. Київ повідомлено реквізити для сплати коштів та роз`яснено ОСОБА_1 розмір заборгованості за виконавчими документами 3084855,77 грн., виконавчий збір 308485,48 грн. та 2000 грн. виконавчого провадження, а всього 3395341,35 грн. (а. с. 87).

На а. с. 88 знаходиться копія заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника Дарницького районного ВДВС м. Київ від 27 березня 2019 року про перенесення виконавчих дій по вимозі державного виконавця від 21 березня 2019 року на більш пізніший термін до покращення стану здоров`я.

Постановою старшого державного виконавця від 28 березня 2019 року у ВП № 49087136 при виконанні виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ПАТ "Златобанк") відкладено проведення виконавчих дій на строк у 10 робочих днів, тобто до 12 квітня 2019 року (а. с. 89 - 90).

На а. с. 91 знаходиться копія заяви ОСОБА_1 на ім`я начальника Дарницького районного ВДВС м. Київ від 11 квітня 2019 року про перенесення виконавчих дій на підставі постанови ВП № 49087136 від 28 березня 2019 року на більш пізніший термін, оскільки він перебуває на амбулаторному лікуванні.

На а. с. 92 знаходиться копія довідки з відбитком печатки лікаря, згідно якої ОСОБА_1 28 березня 2019 року знаходився на амбулаторному прийомі, рекомендовано амбулаторне лікування та обстеження.

На а. с. 93 - 94 знаходиться копія вимоги державного виконавця від 02 травня 2019 року № ЗВП 53672050/2, при виконанні виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ПАТ "Златобанк") державним виконавцем зобов`язано ОСОБА_1 надати 14 травня 2019 року о 10:00 безперешкодний доступ до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту нерухомого майна.

На а. с. 97 знаходиться копія акту державного виконавця від 14 травня 2019 року у ЗВП 53672050, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ПАТ "Златобанк") вимога державного виконавця про надання доступу до житлового приміщення проігнорована, доступу до приміщення не надано. Акт підписано старшим державним виконавцем Ткачовою К.В., поняті не залучались.

На а. с. 98 - 99 знаходиться копія вимоги державного виконавця від 30 вересня 2019 року № ЗВП 53672050/2, при виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 105984,90 грн.) державним виконавцем зобов`язано ОСОБА_1 надати 07 жовтня 2019 року о 10:00 безперешкодний доступ до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану боржника, опису та арешту майна, також зобов`язано ОСОБА_1 надати декларацію про доходи та майно.

На а. с. 100 знаходиться копія акту державного виконавця від 07 жовтня 2019 року у ЗВП 53672050, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 ) вимога державного виконавця про надання доступу до житлового приміщення проігнорована, доступу до приміщення не надано. Акт підписано старшим державним виконавцем Ткачовою К.В., поняті не залучались.

09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся із клопотаннями до Дарницького ВДВС м. Києва про звернення стягнення на його доходи, повідомивши про те, що він працює директором ТОВ "Клевань Агро", підприємство має поточний рахунок у АТ "Таскомбанк", на підставі ч. 1 ст. 19 та ст. 68 Закону України "Про виконавче провадження" просив звернути стягнення за виконавчим провадженням № 52930469 від 18 листопада 2016 року, виконавчим провадженням № 49087136 від 23 жовтня 2015 року, виконавчим провадженням № 52655911 від 04 жовтня 2016 року, виконавчим провадженням № 52930469 від 18 листопада 2016 року на його заробітну плату без подальшої перевірки майнового стану; про звернення стягнення на заробітну плату винести відповідну постанову (а. с. 101 - 102).

09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся із клопотаннями до Дарницького ВДВС м. Києва про перенесення дій виконавчого провадження до повного його одужання (а. с. 103).

На а. с. 104 міститься копія листка непрацездатності, виданого 07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , згідно якого причиною непрацездатності є загальне захворювання, режим амбулаторний до 09 жовтня 2019 року.

На а. с. 105 - 106 наявна копія вимоги державного виконавця від 09 жовтня 2019 року № ЗВП 53672050/2 при виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 74740 грн.), якою боржника зобов`язано 22 жовтня 2019 року о 10:00 надати безперешкодний доступ до приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану та опису майна.

На а. с. 107 знаходиться копія акту державного виконавця від 22 жовтня 2019 року у ЗВП 53672050, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 ) вимога державного виконавця про надання доступу до житлового приміщення не виконана, доступу до приміщення не надано. Акт підписано старшим державним виконавцем Ткачовою К.В., поняті не залучались.

На а. с. 108 - 109 наявна копія вимоги державного виконавця від 20 листопада 2019 року № ЗВП 53672050/2 при виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 74740 грн.), якою боржника зобов`язано 26 листопада 2019 року о 10:00 надати безперешкодний доступ до приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану та опису майна, а також у строк до 25 листопада 2019 року включно надати державному виконавцю у письмовому вигляді декларацію про доходи та майно боржника.

На а. с. 111 знаходиться копія акту державного виконавця від 26 листопада 2019 року у ЗВП 53672050, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 ) виходом державного виконавця за адресою АДРЕСА_1 державному виконавцю надано доступ до житлового приміщення цивільною дружиною, яка не назвалася; остання зателефонувала боржнику, який з`явився через десять хвилин, поводився зухвало, не пускав державного виконавця далі у квартиру, чинив опір, а надалі виштовхав державного виконавця за межі житлового приміщення; державним виконавцем проводилася аудіофіксація виконавчих дій; поняті не залучались.

На а. с. 113 - 115 наявні копії фотознімків, на яких вимога державного виконавця від 26 листопада 2019 року прикріплена до дверей з номером 152.

На а. с. 116 - 117 наявна копія вимоги державного виконавця від 27 листопада 2019 року № ЗВП 53672050/2 при виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 74740 грн.), якою боржника зобов`язано 06 грудня 2019 року о 14:00 надати безперешкодний доступ до житлового приміщення.

На а. с. 118 знаходиться копія акту державного виконавця від 06 грудня 2019 року у ЗВП 53672050, згідно якого при примусовому виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 ) вимога державного виконавця від 06 грудня 2019 року боржником проігнорована, доступ до приміщення надано не було; поняті не залучались.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 надано копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, інші доходи боржника, та скріншот сторінки АСВП.

Вказані докази вважаються новими, однак з урахуванням вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд приймає їх, оскільки подання про примусове проникнення до житла відповідно до ч. ч ст. 139 ЦПК України розглянуто без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб і боржник не мав можливості подати докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, із скріншоту сторінки АСВП за запитом від 11 грудня 2020 року вбачається, що відкрите 18 листопада 2016 року виконавче провадження № 52931540, в якому боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 , завершене (а. с. 141).

Згідно постанови старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Ткачовою К.В. від 03 жовтня 2018 року у ЗВП № 52672050, на підставі ст. 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 20 % усіх видів заробітку (доходу) до виплати загальної суми боргу 3395341,35 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 74740 грн.), виконавчого листа № 753/16639/14, виданого 21 квітня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ОСОБА_2 , заборгованість 105984,90 грн.), виконавчого листа № 753/20445/14, виданого 22 липня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (стягувач ПАТ "Златобанк", заборгованість 1777247,88 грн.), виконавчого листа № 640/11388/14-ц, виданого 28 липня 2014 року Київським районним судом м. Харкова (стягувач ПАТ "Мегабанк", заборгованість 1126882,99 грн.) (а. с. 146 - 147).

Оцінюючи доводи апеляційної скраги, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

Судом першої інстанції не було належним чином досліджено матеріали подання та виконавчого провадження, та не встановлено, чи боржник мав реальну можливість виконати в добровільному порядку рішення суду, чи ухилявся останній від вчинення виконавчих дій та чи є належні підстави для такого припущення.

Так, на а. с. 40 - 41, 43, 56 - 67 наявні відповіді на запити державного виконавця до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України від 29 березня 2017 року, 06 січня 2019 року, 24 січня 2019 року, 03 квітня 2019 року, 30 червня 2019 року, 08 січня 2020 року про джерела отримання доходів боржника та номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, про осіб-боржників, які отримують пенсії, сум доходів, нарахованих податковим агентом, про наявні рахунки, на дані запити інформації не знайдено.

Відтак, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять доказів отримання боржником доходів і наявності відкритих рахунків, висновки суду першої інстанції про ухилення боржника від виконання судових рішень є сумнівними і необґрунтованими.

В матеріалах справи також відсутні повідомлення про отримання боржником вимог державного виконавця про забезпечення доступу до житла, яке було заплановане на 14 травня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 22 жовтня 2019 року, 26 листопада 2019 року, 06 грудня 2019 року та зобов`язання боржника надати відомості про свій майновий стан, а отже що боржник був обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії і покладення на нього певних зобов`язань.

Крім того, суд не перевірив, чи дійсно боржник перебував за місцем проживання в момент виходу державного виконавця та умисно перешкоджав проникненню в житло, у зв`язку з чим виникла необхідність саме примусового проникнення до житла.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 24 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року визначено, що у разі відсутності боржника та якщо рішення може бути виконано без його участі, виконання рішення проводиться за участю стягувача або його представника та двох понятих.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Як вбачається із матеріалів справи державний виконавець, виїхавши за адресою місця реєстрації та проживання боржника в справі ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , склала акти про недопуск її у вказану квартиру від 14 травня 2019 року, 07 жовтня 2019 року, 22 жовтня 2019 року, 26 листопада 2019 року, 06 грудня 2019 року (а. с. 97, 100, 107, 111, 118).

Разом з тим визнати вказані дії державного виконавця такими, що відповідають нормам ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 24 Інструкції з організації примусового виконання рішень апеляційний суд не може, оскільки наявні в матеріалах справи акти державного виконавця складені без участі понятих, що тягне за собою недопустимість зазначених доказів.

Наявний в матеріалах справи диск із аудіозаписом не може вважатися допустимим доказом перешкоджання боржником проникненню до житла, оскільки при прослуховуванні аудіозапису не можна встановити як особу боржника, так і час здійснення аудіозапису.

Крім того, здійснення будь-яких аудіозаписів при здійсненні виконавчих дій не передбачено вимогами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Виходячи із вищевикладеного, доводи державного виконавця та висновки суду першої інстанції щодо умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду є необґрунтованими, передчасними та такими, що не відповідають обставинам справи.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Всупереч вимог зазначеної статті подання державного виконавця було розглянуто без участі останнього, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що в судове засідання державний виконавець не зявився, і зважаючи на негайний розгляд заяви, суд визнав можливим розглядати справу у його відсутності.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання державним виконавцем судової повістки-повідомлення від 14 вересня 2020 року, копія якої знаходиться на а. с. 124, або виклику державного виконавця через будь-які засоби зв`язку, які забезпечують фіксацію виклику відповідно до ч. 9 ст. 128 ЦПК України, що надає підстави для висновку про недотримання судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України щодо порядку розгляду подання.

З огляду на викладене, оскаржувану ухвалу не можна вважати законною і обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що висновки суду щодо складу зведеного виконавчого провадження не відповідають обставинам справи, і що виконавче провадження № 52931540, яке входить до складу зведеного виконавчого провадження № 53672050, є припиненим, оскільки із роздрукованого скріншоту АСВП, наданого до апеляційної скарги, не вбачається, коли саме виконавче провадження було припинене, зокрема що воно було припинене станом на час звернення державного виконавця із поданням.

Також апеляційний суд не може погодитися із доводами ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що при розгляді питання про примусове проникнення до житла боржника з метою розшуку майна боржника суд повинен зясовувати дотримання вимог ч. 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» в частниі заборони примусового звернення на майно боржника як істотної умови обраного виконавцем способу виконання зверненням стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а за наявності у виконавчому провадженні чинної постанови про звернення стягнення на доходи боржника - відмовити виконавцеві у наданні дозволу на примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення постанови від 03 жовтня 2018 року) стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на дату винесення постанови від 03 жовтня 2018 року) виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, за змістом наведених вимог закону звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника виконавцем здійснюється за двох умов: за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Оскільки із матеріалів справи вбачається, що сума стягнення у зведеному виконавчому провадженні № 53672050 перевищує п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, а постанову від 03 жовтня 2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державним виконавцем винесено за власною ініціативою, державний виконавець вправі здійснювати перевірку стану майна боржника, в тому числі шляхом примусового проникнення до житла, і звертати стягнення на виявлене майно.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 не надано доказів повного або часткового погашення заборгованості за рахунок звернення стягнення на його доходи постановою від 03 жовтня 2018 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України - скасуванню, оскільки постановлена за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права, із прийняттям нової постанови про залишення подання державного виконавця про надання дозволу на примусовий вхід до житла боржника без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року скасувати і прийняти нову постанову, якою подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ткачової Катерини Володимирівни про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , стягувачі ОСОБА_2 , Акціонерне товариство "Мегабанк", Публічне акціонерне товариство "Златобанк" залишити без задоволення.

Стягнути із Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ проспект Бажана 7-є ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 420,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2021 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.