КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/7754/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Київ

Справа № 757/46420/20-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Остапчук Т.В.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_3 про розкриття інформації, що містить банківську таємницю,

встановив:

У жовтні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю та перебувала у володінні АТ «Райффайзен Банк Аваль» а саме: інформації щодо залишку коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 (був зареєстрований: АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 зазначає, що він є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку ОСОБА_1 прийняв за законом. На підставі його заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О. заведено спадкову справу №31/2020, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 02.07.2020. Крім ОСОБА_1 , спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_5 . Інших осіб, які б претендували на спадщину немає. За життя ОСОБА_4 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» були відкриті банківські рахунки. З метою виявлення спадкового майна, приватним нотаріусом Цекеєвою І.О. було здійснено запити до цієї банківської установи (вих. №168/02-14 від 06.08.2020). Банк у відповіді (листі) від 15.09.2020 №81-15-9/7007-БТ на запит нотаріуса повідомив про наявність рахунків та відсутність залишків коштів на них. Відповідь банку є банківською таємницею, тому нотаріус не надав заявнику його копію, й відповідно, заявник не має можливості надати лист банку до суду. При цьому, у відповіді банк не вказав, чи були наявні кошти на рахунках ОСОБА_4 саме на день його смерті, що має суттєве значення, для визначення наявності чи відсутності майна (коштів), які входять до спадкової маси.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким заяву задовольнити, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що з метою встановлення номерів банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , дослідження в судовому засіданні листа банку, підтвердження обставин прийняття спадщини зацікавленими особами, заявником було надано клопотання про витребування від приватного нотаріуса Цекеєвої І.О. (із спадкової справи після померлого ОСОБА_4 (№31/2020) копії листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 15.09.2020 року №81-15-9/7007-БТ; інформації про осіб, які прийняли спадщину після ОСОБА_4 та відмовились від її прийняття на користь інших спадкоємців. Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення, вказане клопотання судом розглянуто не було, що є порушенням вимог частини першої ст. 294 ЦПК України.

Зазначає, що для з`ясування складу спадщини та оформлення прав на неї виникла необхідність розкриття інформації про залишок коштів на рахунку у банку на день смерті ОСОБА_4 .

Посилається, на те, що у заяві була зазначена особа, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю ( ОСОБА_4 ), було обґрунтовано необхідність та обставини, за яких вимагається розкриття інформації, зазначено мету її використання -реалізація заявником свого права на спадкування, можливістю реалізації якого є розкриття

інформації про суму грошових коштів, які зберігались на рахунках (рахунку) банку,

відкритих на ім`я померлого. Також було зазначено обсяг інформації - станом на день

відкриття спадщини, наявність правових підстав для надання такої інформації, надано

докази повноважень заявника для її отримання (є спадкоємцем, який прийняв спадщину за

законом). Тобто, заявником дотримано вимоги ст. 348 ЦПК України щодо змісту заяви, тому

підстав для відмови у задоволенні заяви, визначених ч.2 ст. 350 ЦПК

України, у суду першої інстанції не було, у зв`язку із чим його рішення є незаконним. Визначити обсяг спадкового майна, що лишилось після смерті ОСОБА_4 ,

інформація про яке містить банківську таємницю, іншим шляхом, ніж розкриття вказаних

відомостей, неможливо.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Кунинець Н.Й., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що заявник не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також те, що заявник входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, і не надав документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації, а відтак заява не підлягає задоволенню.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення «EasyCon» - задоволено. Постановлено хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів. Зобов`язано учасника, який бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, зайти та авторизуватися в Системі за 10 хвилин до початку судового засідання, завчасно активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камера) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою Системи.

Однак, на початку судового засідання 29 липня 2021 року, під час якого здійснювався процесуальний порядок проведення засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою технічних засобів, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на зв`язок у програмному забезпеченні «EasyCon» не вийшов, про що було складено відповідний акт.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги та судового рішення, що оскаржується, з урахуванням обставин даної справи, її складності, мотивованим викладенням позиції відповідача в його апеляційній скарзі та відсутністю потреби у наданні усних пояснень учасників справи, явка яких до апеляційного суду є необов`язковою, колегія суддів вважала можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши думку представника заінтересованої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявник не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також те, що заявник входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, і не надав документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації, а тому заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розкриття банківської таємниці, враховуючи наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до суду з заявою про розкриття банківської таємниці, заявник ОСОБА_1 обґрунтував необхідність розкриття банком інформації щодо залишку коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , тим, що банк у відповіді (листі) від 15.09.2020 №81-15-9/7007-БТ на запит нотаріуса повідомив про наявність рахунків у ОСОБА_4 та відсутність залишків коштів на них. При цьому, у відповіді банк не вказав, чи були наявні кошти на рахунках ОСОБА_4 саме на день його смерті, що має суттєве значення для визначення наявності чи відсутності майна (коштів), які входять до спадкової маси.

Порядок розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, регулюється Главою 12 Розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Згідно із ст.348 ЦПК України у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; 3) найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; 4) обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; 5) обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Згідно із ч.2 ст.350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до змісту викладених норм ЦПК України, у порядку, визначеному Главою 12 Розділу IV ЦПК України, розглядаються заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи, банком, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.

Відповідно до ч.1 ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Статтею 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 501/1451/17, оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду (стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність») та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, кола суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу.

Коло суб`єктів, які мають право вимагати безпосередньо від банку розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визначається статтею 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і може змінюватися тільки на підставі закону.

При цьому вказані суб`єкти мають право на отримання лише обмеженої інформації з урахуванням виконуваних ними функцій та з питань, зазначених у відповідному законі стосовно визначених суб`єктів.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками:

1) на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Інформація щодо рахунка умовного зберігання (ескроу) та операцій за ним розкривається також на письмовий запит бенефіціара. Інформація про залишок коштів на банківському рахунку, майнові права на кошти на якому є предметом обтяження, операції за ним, обтяження, стосовно яких до банку надійшли повідомлення, у тому числі взяті банком на облік, інші обмеження права розпоряджання рахунком розкривається також на письмовий запит обтяжувача, якщо право обтяжувача на отримання відповідної інформації передбачено правочином, на підставі якого виникає таке обтяження;

2) за рішенням суду;

3) органам прокуратури України, Служби безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, Антимонопольного комітету України - на їх письмову вимогу стосовно операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності за конкретний проміжок часу;

3-1) органам прокуратури України, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України у справах щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості в межах їх компетенції - на їх письмову вимогу щодо операцій за рахунками конкретної юридичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності або фізичної особи за конкретний проміжок часу із зазначенням контрагентів;

3-2) Національному антикорупційному бюро України в межах його компетенції, у тому числі у справах щодо виявлення необґрунтованих активів та збору доказів їх необґрунтованості, - на його письмову вимогу щодо рахунків, вкладів, правочинів, операцій за рахунками або без відкриття рахунків конкретної юридичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності або фізичної особи за конкретний проміжок часу із зазначенням контрагентів;

4) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику:

а) на його письмову вимогу щодо наявності банківських рахунків;

г) у випадках та в обсязі, визначених Угодою між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) та іншими міжнародними договорами, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладеними на їх підставі міжвідомчими договорами. Порядок розкриття такої інформації встановлюється Національним банком України;

5) центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, на його запит щодо фінансових операцій, пов`язаних з фінансовими операціями, що стали об`єктом фінансового моніторингу (аналізу) згідно із законодавством щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, а також учасників зазначених операцій;

6) органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

7) Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку у випадках самостійного подання банком інформації про банк як емітент та звітних даних відповідно до законів про ринки капіталу та організовані товарні ринки;

8) за рішенням суду Національному агентству з питань запобігання корупції стосовно наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної особи або фізичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності відповідно до Закону України "Про запобігання корупції";

9) іншим банкам у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";

10) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на його письмову вимогу у зв`язку із здійсненням ним виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, - щодо наявності та стану рахунків, операцій за рахунками конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності;

11) центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, з метою здійснення верифікації та моніторингу державних виплат на його запит щодо банківських рахунків фізичних осіб, яким призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичних осіб, які звернулися за призначенням державних виплат, операцій списання з рахунків та/або зарахування на рахунки і залишки за такими рахунками на визначену дату або за конкретний проміжок часу.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) у відповідному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, іноземним консульським установам для вчинення такими особами нотаріальних дій з охорони спадкового майна, з видачі свідоцтв про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.

З огляду на викладене, заявник ОСОБА_1 не належить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю, зокрема щодо залишку коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановивши, що заявник ОСОБА_1 не належить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкриття інформації, що становить банківську таємницю, та не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, виходячи із наявності відповіді банку на запит приватного нотаріуса про відсутність коштів на рахунках спадкодавця, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розкриття інформації щодо залишку коштів на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи заявника на те, що запитувана ним інформація потрібна для встановлення наявності коштів на рахунках ОСОБА_4 на день його смерті, що має суттєве значення, для визначення наявності чи відсутності майна (коштів), які входять до спадкової маси, не можуть бути підставою для розкриття банківської таємниці, враховуючи наступне.

Згідно з пунктом 3.4 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ № 267 від 14 липня 2006 року, для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком в довільній формі і повинна містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Аналогічні положення закріплені в п. 1 глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, а саме: відповідно до статті 46 Закону нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Пунктом 4.13 глави 10 розділу ІІ Порядку визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб.

Виходячи з викладеного, самостійно спадкоємець ОСОБА_1 не має права вимагати від банку розкриття інформації, що містить банківську таємницю щодо спадкодавця, а має право звернутися до нотаріуса з проханням зробити відповідний запит до банку про вклади спадкодавця.

Отже, чинним законодавством визначено спеціальний порядок отримання від банку інформації щодо залишку коштів на рахунках спадкодавця шляхом звернення до нотаріуса з такою вимогою, а тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розкриття банківської таємниці щодо померлого ОСОБА_4 .

Разом з тим, з заяви ОСОБА_1 , який є спадкоємцем померлого ОСОБА_4 , вбачається, що АТ «Райффайзен банк Аваль» у відповіді (листі) від 15.09.2020 №81-15-9/7007-БТ на запит нотаріуса повідомив про відсутність залишків коштів на рахунках, відкритих на ОСОБА_4 .

Отже, вирішуючи заяву, суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановив, що заявником не надано правового обґрунтування необхідності розкриття інформації щодо залишку коштів на рахунках клієнта банку ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності інформації про відсутність таких коштів на його рахунках, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги заявника про те, що суд не витребував від приватного нотаріуса Цекеєвої І.О. копію листа банку від 15.09.2020 року та інформацію про осіб, які прийняли спадщину після ОСОБА_4 та відмовились від її прийняття на користь інших спадкоємців, а також заявлене клопотання аналогічного змісту до суду апеляційної інстанції - є необґрунтованими, оскільки витребування зазначених доказів виходить за межі предмету доказування у даній справі, яка розглядається в порядку окремого провадження, та стосується збору доказів у спадковому спорі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.