ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3112/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"21" липня 2021 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Бебі В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-тя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
В листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, 3-тя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 , загальною площею 54,7 кв.м та житловою площею 27,0 кв.м в порядку спадкування за законом.
В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, пояснивши, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до якої входить право власності на житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м та житловою площею 25,1 кв.м, який належав померлій на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів від 27.11.1989 року за №637, а також земельну ділянку, площею 3941,20 га для обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_1 , яка перебувала в користуванні ОСОБА_3 , згідно технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування, розробленого Науково-виробничою фірмою «ТОПОКАД» за №9002229 від 1997 року. Однак, правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності на вказану земельну ділянку у померлої відсутні. За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого, все своє майно вона заповіла онукам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадкоємцем є батько ОСОБА_6 . У 2014 році ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак їм було відмовлено, оскільки було пропущено строк для її прийняття. Після судового рішення, яке було винесене 28.03.2018 року та відповідно до якого було надано додатковий строк для прийняття спадщини, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 повторно звернулись до нотаріусу, однак знову отримали відмову, так як були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 14.11.2019 року позивач звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, проте отримала відмову, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких просив винести законне та обґрунтоване рішення.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.
За таких підстав, судом, відповідно до положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням представника позивача.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №6011, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Внаслідок її смерті було відкрито спадщину, до складу якої увійшли житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв.м. та житловою площею 25,1 кв.м., який належав померлій на підставі рішення Виконавчого комітету Харківської районної ради народних депутатів від 27.11.1989р. за №637, та земельна ділянка, площею 3941,20 га, для обслуговування житлового будинку за АДРЕСА_1 , яка перебувала в користуванні ОСОБА_3 , згідно технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування, розроблений Науково-виробничою фірмою «ТОПОКАД» за №9002229 від 1997 року. Однак правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності на вказану земельну ділянку, у ОСОБА_3 - відсутні.
За життя ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого, все своє майно вона заповіла онукам - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частках. Вказана обставина підтверджується заповітом від 10.01.1990р., який посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №2-142. Однак спадкоємці за заповітом своєчасно не звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 18.07.2012р. Спадкоємцем після його смерті є батько - ОСОБА_6 .
У 2014 році, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та позивач, звернулися до Шістнадцятої державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті матері - ОСОБА_3 , однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для її прийняття.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07.04.2016р.
Після набрання рішенням Дарницького районного суду м. Києва законної сили, ОСОБА_6 повторно звернувся з заявою про прийняття спадщини до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори.
21.06.2018р. державний нотаріус Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори видав ОСОБА_6 постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії за вих. №1854/02-31 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме на житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Як стверджувала представник позивача в судовому засіданні, ОСОБА_6 вищевказаний житловий будинок фактично прийняв після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , але юридично не оформив своїх прав нього у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно,
Проте, так і не встигнувши за життя звернутися до суду для захисту своїх порушених прав та отримати свідоцтво про спадщину, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №1048, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , видане Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Крім того, за життя ОСОБА_6 у 1996р. самочинно побудував на земельній ділянці двоповерховий житловий будинок з червоної цегли поруч з будинком своєї матері - ОСОБА_3 , по АДРЕСА_1 , однак не завершивши до кінця будівництво даного житлового будинку та не здавши його експлуатацію, помер. У зв`язку з вказаною обставиною відсутні правовстановлюючі документи на вказаний об`єкт нерухомого майна.
Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, в тому числі і житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 загальною площею 54,7 кв.м. та житловою площею 27,0 кв.м. Загальна та житлова площа вказаного житлового будинку збільшилася за рахунок знесення (російської) печі, якою раніше здійснювалося опалення житлового будинку.
Позивач звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_6 , однак, враховуючи те, що за життя ОСОБА_6 так і не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину від своєї матері ОСОБА_3 , позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину постановою нотаріуса від 14.11.2019р. за вих. № 3748/02-31 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Оскільки на момент смерті ОСОБА_6 , його донька - ОСОБА_1 проживала з ним у одному будинку, вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину.
Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Отже, ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, як єдина спадкоємця першої черги, всього майна, що належало йому на час смерті, однак юридично не може оформити своїх прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.
Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.
Відповідно до пунктів 4.15 та 4.20 Глави 10 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації (в тому числі і на квартиру), проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Таким чином необхідною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є наявність оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно та наявність державної реєстрації права власності на спадкове майно. За відсутності правовстановлюючого документу або державної реєстрації права власності у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі свідоцтва та оформлення спадкових прав.
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державне реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Оскільки позивач позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з не проведенням реєстрації права власності на вказане нерухоме майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, таке право підлягає відновленню в судовому порядку.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд вважає, що набуття позивачем в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно нічиїх прав та інтересів не порушує, є правомірним та відповідає нормам закону, проте не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.
З огляду на встановлені обставини, виходячи з положень ст.16 ЦК України, яка надає кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та визначає можливі способи захисту прав, та ст.328 цього Кодексу, згідно якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 321, 328, 392, 1216, 1217,1218, 1220 ЦК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарсько-побутовими будівлями та спорудами загальною площею 54,7 м2, житловою площею 27,0 м2 в порядку спадкування за законом на майно ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ: О.М. КОЛЕСНИК