_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2058/21
Провадження № 2/947/1498/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2021 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді - Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський 1», ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності та позовом ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський 1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання пунктів персонального меморандуму недійсними,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним повідомлення №96 про припинення асоційованого членства в Обслуговуючому Кооперативі «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» від 23.06.2020 року. Визнати недійсним правочин від 30.11.2020 pоку, укладений між Обслуговуючим Кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 набув право власності на квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення під будівельним номером АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 23.01.2018 року між ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_4 був укладений персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № М1/НОВ/ з інструктивними деклараціями до нього № М1/НОВ/1А/П1/34-Н, № М1/НОВ/1/А/П1/35-Н, № М1/НОВ/1/А/99/3-Н, № М1/НОВ/1/Б/003-Н, № М1 /НОВ/1/А/99/1-П, № М1/НОВ/1/Б/002-Н, № М1/НОВ/1/Б/002-Н від 07.02.2020 року з метою отримання в майбутньому позивачем нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 та квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що з метою виконання умов Меморандуму та Декларації №М1/НОВ/1/Б/002-Н від 23.01.2018 р. та № М1/НОВ/1/Б/002-Н від 07.02.2020 р. ОСОБА_4 в безготівковій формі на рахунок ОК «ЖБК «Морський 1» було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 968 750 грн. 00 коп.

Також, на виконання Декларації №М1/НОВ/1/А/99/1-П від 23.01.2018 pоку, ОСОБА_4 в безготівковій формі на рахунок ОК «ЖБК «Морський 1» було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 620 730 грн. 00 коп.

Таким чином, позивач вважає, що частково виконав свої зобов`язання перед кооперативом, повністю сплатив вартість об`єктів нерухомості за Деклараціями № №М1/НОВ/1/Б/002-Н та №М1/НОВ/1/АУ99/1-П, внаслідок чого набув майнові права на вказані об`єкти нерухомості.

Крім того, позивач зазначає, що ним було отримано від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» повідомлення №96 від 23.06.2020 р., відповідно до якого, кооператив повідомив ОСОБА_4 про припинення його асоційованого членства в ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» з 23.06.2020 року на підставі рішення Загальних зборів членів кооперативу та повернення йому фактично сплаченої суми паю, у зв`язку з порушенням ним терміну сплати частини паю в розмірі 74 590,79 доларів США.

Позивач стверджує, що він не був повідомлений про Загальні збори членів ОК «ЖБК «Морький 1», не був присутній та взагалі вважає неправомірним припинення його членства в кооперативі, оскільки свої зобов`язання перед ОК «ЖБК «Морський 1» частково виконав, внаслідок чого набув майнові права на об`єкти нерухомості.

Крім того, стверджує, що Відповідач в односторонньому порядку розірвав з Позивачем Меморандум та фактично вимагає повернення йому майнових прав на два спірних об`єкта нерухомості, чим порушив приписи чинного законодавства.

Позивачу стало відомо, що 05.11.2020 р. генеральним підрядником ТОВ «ЮГСТРОЙ СУ-1» отримано сертифікат готовності № ІУ05 на об`єкт будівництва - багатофункціональний громадсько-житлово-готельний комплекс « Південний » по АДРЕСА_3 , 1 черга будівництва, будинок №1 з паркінгом.

Також вказує, що позивачу стало відомо, що 30.11.2020 року між ОК «ЖБК «Морський 1» та ОСОБА_7 укладено правочин, відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомого майна - квартиру під будівельним номером АДРЕСА_1 відчужено на користь ОСОБА_5 .

З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає неправомірними дії кооперативу щодо не визнання його майнових прав на вказані об`єкти нерухомості та припинення його членства у кооперативі та відчуження право власності на ці об`єкти на користь третіх осіб, внаслідок чого, з метою захисту своїх майнових прав, змушений звернутись до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 19.01.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» належним чином засвідчену копію правочину від 30.11.2020 р, який був укладений між ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» та ОСОБА_5 . Витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» належним чином засвідчену копію технічного паспорту на об`єкт будівництва багатофункціональний громадсько-житлово-готедьний комплекс « Південний » по АДРЕСА_3 , 1 черга будівництва, будинок №1 з паркігом.Ухвалою судді від 31.07.2019 року у задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Ухвалою суду від 19.01.2021 року вказане клопотання було задоволено.

Також, одночасно з подачею позову, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Морський 1" (65038, Одеська обл., містб Одеса, Фонтанська дорога, будинок 118-А, приміщення 1, Код ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав щодо нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 . Заборони ОСОБА_5 , вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав щодо квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 . Заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступних об`єктів нерухомості; -нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 . - квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20.01.2021 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Обслуговуючому кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Морський 1" (65038, Одеська обл., містб Одеса, Фонтанська дорога, будинок 118-А, приміщення 1, Код ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав щодо нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 . Заборони ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії щодо відчуження майнових прав щодо квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 . Заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступних об`єктів нерухомості: -нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 . - квартири під будівельним номером АДРЕСА_1 .

05 лютого 2021 року представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

26 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

04.03.2021 року представник позивача ОСОБА_4 через канцелярію суду надала клопотання про витребування доказів, в якому просила: витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» належним чином засвідчену копію персонального меморандуму асоційованого члена кооперативу, який був укладений між ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» та ОСОБА_5 та інструктивні декларації до нього. Витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1» належним чином засвідчену копію розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №536-01р від 14.12.2020 р. Витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» належним чином засвідчену копію матеріалів технічної інвентаризації квартири під будівельним номером будівельним номером АДРЕСА_1 та щодо нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 . Витребувати від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Морський 1»» належним чином засвідчену копію викопіювання технічного паспорту щодо квартири під будівельним номером будівельним номером АДРЕСА_1 та щодо нежитлових приміщень під будівельним номером АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 04.03.2021 року вказане клопотання було задоволено частково.

В ході судового засідання, яке відбулось 04.03.2021 року, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила зупинити розгляд справи № 947/2058/21 за позовом ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1», ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності до набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/7997/21 за позовом ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» про тлумачення персонального Меморандуму та визнання персонального Меморандуму частково недійсним.

29.03.2021 року представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» - Гогович Валентина Анатоліївна через канцелярію суду надала клопотання, в якому просила об`єднати в одне провадження справу № 947/2058/21 за позовом ОСОБА_4 до ОК «ЖБК «МОРСЬКИЙ 1», ОСОБА_5 про визнання недійсним правочинів та визнання права власності зі справою №947/7997/21 за позовом ОСОБА_4 до ОК «ЖБК «МОРСЬКИЙ 1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання недійсним персонального меморандуму в одне провадження та передати справу на розгляд судді, який раніше відкрив провадження у справі.

Ухвалою суду від 01.04.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 про зупинення провадження у справі було відмовлено та об`єднано в одне провадження цивільну справу № 947/2058/21 за позовом ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1», ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності та цивільну справу № 947/7997/21 за позовом ОСОБА_4 до ОК «ЖБК «МОРСЬКИЙ 1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання недійсним персонального меморандуму.

Ухвалою суду від 02.06.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» - Гогович Валентина Анатоліївна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в повному обсязі, вказуючи на безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судовому засіданні також просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» від 21 вересня 2016 року кооператив утворений внаслідок добровільного об`єднання осіб на основі членства для ведення спільної некомерційної господарської діяльності на засадах самоврядування з метою задоволення економічних, соціальних, побутових та інших потреб, пов`язаних з багатофункціональним громадсько-житлово-готельним комплексом « Південний » по АДРЕСА_3 .

Кооператив здійснює виключно некомерційну господарську діяльність. Кооператив є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками (членами та асоційованими членами), а є впровадження основної діяльності, передбаченої його Статутом та законодавством України.

23 січня 2018 року Позивач звернувся із письмовою заявою про вступ до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» з отриманням статусу асоційованого члена Кооперативу. Вказана заява підписана Позивачем власноруч, в заяві Позивач підтверджує факт ознайомлення із вимогами Статуту Кооперативу. Дана заява акцептована Головою Правління Кооперативу.

23 січня 2018 року Позивач уклав з відповідачем Персональний меморандум Асоційованого члена Кооперативу за № М1/НОВ/ та Інструктивні декларації до нього, а саме: Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/99/1-П, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/П1/34-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/П1/35-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/А/99/3-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/Б/003-Н, Інструктивну декларацію № М1/НОВ/1/Б/002-Н.

В зазначених Інструктивних деклараціях до Персонального меморандуму зазначалися обов`язки ОСОБА_4 по сплаті до Кооперативу відповідних частин грошового паю, їх розмір та графік платежів. Загальна сума грошових зобов`язань ОСОБА_4 за всіма Інструктивними деклараціями складала розмір грошового паю, який ОСОБА_4 зобов`язався сплатити до Кооперативу. Інструктивні декларації є невід`ємною частиною Персонального меморандуму.

30 березня 2018 року Загальними зборами Членів Кооперативу відповідно до Статуту Кооперативу у зв`язку із виконанням ОСОБА_4 обов`язку щодо сплати вступного внеску та першої частини паю, було прийняте рішення про затвердження рішення Голови Правління Кооперативу про прийом ОСОБА_4 до Кооперативу із наданням йому статусу асоційованого члена, про що ОСОБА_4 було видане відповідне посвідчення. Цим же рішенням були затверджені тексти зазначених вище Персонального Меморандуиу та Інструктивних декларацій.

Судом досліджено оспорюваний Персональний Меморандум з Інструктивними деклараціями до нього. Розділом 5 оспорюваного Персонального Меморандуму визначені умови сплати паю, відступлення (відчуження) паю, повернення паю в грошовій формі, зміни розміру паю, зокрема п. 5.3 визначає, що несвоєчасна та/або неповна сплата Першої частини Паю автоматично припиняє рішення Голови Правління Кооперативу про прийом Асоційованого члена до кооперативу, дію цього персонального меморандуму та Іннструктивної (их) декларації(ій) до нього. Припинення відбувається в перший день прострочення платежу. Пеня за прострочення сплати Першої частини Паю не нараховується та не сплачується.

Пункт 5.5 оспорюваного персонального меморандуму визначає, що у випадку, якщо порушення терміну сплати Паю (крім Першої частини Паю) перевищує 30 днів Загальні збори Членів за ініціативою Голови Правління Кооперативу можуть розглянути питання про виключення цієї особи з Кооперативу із застосуванням наслідків щодо строків повернення фактично сплаченої частини Паю, передбачених Статутом та цим Персональним меморандумом.

З наданих до суду доказів вбачається, що на виконання Персонального меморандуму Асоційованого члена Кооперативу Позивач сплатив частину грошового паю за двома Інструктивними деклараціями до Персонального Меморандуму , а саме: - за Інструктивною декларацією №М1/НОВ/1/А/99/1-П, в якій визначений об`єкт нерухомості - квартира, будівельний номер 99/1, розрахунковою площею 121,90 кв.м., розташована в будинку №1 , секції А на 21 поверсі в Об`єкті будівництва (в термінах ПМ), - за Інструктивною декларацією №М1/НОВ/1/Б/002-Н, в якій визначений об`єкт нерухомості - нежитлове приміщення, будівельний номер 2, розрахунковою площею 210,00 кв.м., розташоване в будинку №1 , секції Б на 1 поверсі в Об`єкті будівництва (в термінах ПМ).

Проте, Позивач прострочив майже на півтора року виконання своїх грошових зобов`язань по сплаті інших частин грошового паю за 4-ма іншими Інструктивними деклараціями до Персонального Меморандуму , а саме за Інструктивними деклараціями: № М1/НОВ/1/А/П1/34-Н, № М1/НОВ/1/А/П1/35-Н, № М1/НОВ/1/А/99/3-Н, № М1/НОВ/1/Б/003-Н.

Відповідно до пункту 1.6. ПМ, Пай - обов`язковий поворотний внесок Асоційованого члена до Кооперативу, який здійснюється у грошовій Формі (грошовий Пай) одним платежем або частинами в залежності від умов відповідної Інструктивної декларації. Загальний розмір грошового Паю дорівнює сумі всіх грошових зобов`язань Асоційованого члена по сплаті Паю (частин Паю) за всіма Інструктивними деклараціями.

Після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані Об`єкти нерухомості, повної виплати грошового Паю відповідно до всіх інструктивних декларацій до нього, Пай у майновому вигляді передається (повертається) Асоційованому члену, як право на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу в порядку, передбаченому ПМ.

Розмір Паю Асоційованого члену залежить від фактичного розміру сплаченого (внесеного) Паю. Право власності Асоційованого члена на внесений ним Пай або його частки є відповідними його корпоративними правами, тобто правом Асоційованого члену, частка якого визначається у майні Кооперативу, що включає, в тому числі, правомочності з реалізації його корпоративних прав як задоволення його економічних, соціальних, побутових та інших потреб в поліпшенні його економічного та соціального стану, підвищенні життєвого рівня шляхом отримання у власність прав на всі Об`єкти нерухомості, що входять до складу Пайового пулу (які після прийняття в експлуатацію всіх складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані ці Об`єкти нерухомості, набувають статусу об`єкту нерухомого майна), як повернення внесеного Асоційованим членом Паю відповідно до цього ПМ та всіма діючими ІД до нього. Кооператив не є власником корпоративних прав Асоційованого члена.

Відповідно до пунктів 7.3.11., 7.3.11.2, 7.3.11.7 Статуту Кооперативу, Асоційоване членство у Кооперативі припиняється у разі: - несплати внесків та інших платежів у порядку, визначеному Статутом Кооперативу та Персональними меморандумами (якщо такі були складені) (п. 7.3.11.2 Статуту); - невиконання або виконання неналежним чином зобов`язань, прийнятих на себе згідно цього Статуту або Персонального меморандуму (якщо такий був складений) (7.3.11.7 Статуту);

Згідно п. 7.3.14 Статут Кооперативу, Асоційований член Кооперативу, який не виконує або виконує неналежним чином зобов`язання, прийнятна себе згідно цього Статуту, або будь- яким чином перешкоджає досягненню мети Кооперативу, може бути виключений з Кооперативу на підставі рішення Загальних зборів Членів Кооперативу.

Відповідно до пункту 3.3. ПМ, Асоційоване членство у Кооперативі припиняється в порядку, передбаченому Статутом Кооперативу, цим ПМ та діючим законодавством України, в тому числі у випадку добровільного виходу з Кооперативу, виключення із Кооперативу за рішенням Загальних зборів Членів Кооперативу, припинення права власності на Пай в повному обсязі, смерті Асоційованого члена (фізичної особи), ліквідації Асоційованого члена (юридичної особи), припинення діяльності Кооперативу.

Згідно пункту 3.5. ПМ, в загальному випадку перешкоджання Асоційованим членом діяльності Кооперативу, досягненню цілей Кооперативу, невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, відповідно до Статуту Кооперативу або цього ПМ, в тому числі Інструктивних декларацій до нього, є підставою для прийняття рішення Загальними зборами Членів Кооперативу про виключення Асоційованого члена із Кооперативу.

Відповідно до пункту 5.5. ПМ, у випадку, якщо порушення терміну сплати частин Паю (крім Першої частини Паю) перевищує 30 (тридцять) днів Загальні збори Членів Кооперативу за ініціативою Голови Правління Кооперативу можуть розглянути питання про виключення цієї особи з Кооперативу із застосуванням наслідків щодо строків та порядку повернення Фактично сплаченої частини Паю передбачених Статутом та цим ПМ.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов`язань асоційованого члена Кооперативу, Загальними зборами Членів Кооперативу, 23.06.2020 року було прийнято рішення про виключення (припинення) асоційованого членства ОСОБА_4 в Кооперативі та повернення йому фактично сплаченої ним суми паю у розмірі 1 705 480,00 грн. протягом 1 (одного) місяця з моменту надання Кооперативу банківських реквізитів, про що ОСОБА_4 було направлено повідомлення про припинення асоційованого членства в Кооперативі вих. №96 від 23 червня 2020 року.

Відповідно до підпункту 11.6.3 пункту 11.6. ПМ. ПМ втрачає чинність в дату припинення асоційованого членства у Кооперативі незалежно від причин. Таким чином ПМ разом із всіма додатками до нього (в т.ч. всіма Інструктивними деклараціями) втратив чинність.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, суд приходить до висновку, що Позивач не є асоційованим членом Кооперативу. Позивач має лише майнові права у вигляді права вимагати від Кооперативу повернення йому протягом 1 (одного) місяця з моменту надання Кооперативу банківських реквізитів, грошових коштів в розмірі 1 705 480,00 грн., що дорівнює сумі фактично сплаченого ним грошового паю. Кооператив не заперечує та не оспорює майнове право Позивача (право вимоги) на гроші в розмірі 1 705 480,00 грн. і готовий повернути йому ці гроші у вказаний строк.

Позивач в позові посилається на те, що між ним та Кооперативом був укладений «змішений за своєю правовою природою договір з елементами договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкти нерухомості.

Пунктом 1.16 Статуту Кооперативу та п. 1.6 Персонального меморандуму визначено, що право власності Членів Кооперативу і Асоційованих членів Кооперативу на внесений ними пай (додатковий пай) або його частки є відповідними їх корпоративними правами.

Особи, які вступають до Кооперативу в якості асоційованих членів Кооперативу та вносять внески (вступні, пайові), отримують корпоративні права відповідно до Статуту Кооперативу. При цьому, відносини що виникають між Кооперативом та його асоційованим членом носять корпоративний характер.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 05.11.2019 року по справі № 922/80/18: - «...обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За змістом норми ст. 12 Закону України «Про кооперацію» корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь вуправлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Таким чином, будь-які майнові права щодо Об`єктів нерухомості визначених в Інструктивних деклараціях до ПМ, можуть виникнути виключно у члена чи асоційованого члена Кооперативу та після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва, в яких розташовані Об`єкти нерухомості та повній оплаті всіх грошових зобов`язань Асоційованого члена по сплаті Паю (частин Паю) за всіма Інструктивними деклараціями, в тому числі тих, які передбачені після прийняття в експлуатацію відповідних складових частин Об`єкту будівництва.

Виходячи з вимог пункту 80 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося у результаті діяльності кооперативу подаються, зокрема: довідка кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Таким чином, особа, яка не є членом Кооперативу та/або не сплатила пай в повному обсязі, не зможе зареєструвати право власності на будь-який об`єкт нерухомості, створений в наслідок діяльності Кооперативу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що предмет спору відсутній за таких обставин: 1. Майнові права на об`єкти нерухомості, що розташовані в Об`єкті будівництва можуть виникнути виключно у члена або асоційованого члена Кооперативу, Позивач не є членом Кооперативу, а тому не може бути суб`єктом таких прав. 2. У Позивача існує майнове право (право вимоги від Кооперативу при настанні певних обставин та умов) на грошові кошти в розмірі 1 705 480,00 грн. Кооператив це право ОСОБА_4 визнає, не оспорює та готовий сплатити Позивачу зазначену суму протягом 1 (одного) місяця з моменту надання Позивачем Кооперативу реквізитів свого банківського рахунку. 3. На момент звернення Позивача до суду у нього відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорювані права з боку Відповідачів (ст. 15 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що Позивач безпосередньо в позові вказує, що ним частково були виконані зобов`язання по оплаті паю, сплачена лише частина паю за двома інструктивними деклараціями, проте прострочена та не сплачена частина паю за іншими 4-ма інструктивними деклараціями. Отже, Позивач визнає, що він порушив свої зобов`язання перед Кооперативом щодо сплати паю, передбачених Статутом Кооперативу, Персональним меморандумом та Інструктивними деклараціями. Також, Позивач визнає у позові факт отримання ним повідомлення від Кооперативу вих.№96 від 23 червня 2020 року. Це свідчить, що Позивач обізнаний про готовність та наміри Кооперативу повернути фактично сплачену ним суму паю.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, на момент звернення до Суду у Позивача відсутні будь-які порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси з боку Кооперативу.

Згідно з ч. І ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач в позові посилається на обставину, що ним було сплачено в повному обсязі частина паю за двома Інструктивними деклараціями №М1/НОВ/1/А/99/1-П, №М1/НОВ/1/Б/002-Н, при цьому не надає суду належних доказів, що підтверджують цю обставину.

Позивачем додані до позову квитанції (платіжки), що підтверджують сплату ним лише частини грошового паю за цими двома Інструктивними деклараціями, а саме за цими квитанціями підтверджується сплата частини паю в розмірі 1 589 480 гривень, проте загальний розмір грошового паю за двома Інструктивними деклараціями складає 1 696 480 гривень.

Отже, вказані твердження позивача не підтверджені належними доказами в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Позивач також просить визнати недійсним Повідомлення, посилаючись при цьому на норми, які визначають загальні вимоги вчинення правочину та підстави його недійсності (ст.ст. 202, 203, 215, 216 ЦК України).

Стаття 202 ЦК України визначає поняття та види правочинів: 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 2. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). 3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. 4. Дво-чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. 5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Слід зазначити, що на думку суду, повідомлення Кооперативу не є ані правочином, ані договором, ані угодою в розумінні ст. 202 ЦК України. Відповідно до оспорюваного Позивачем Повідомлення (як нібито правочину) не можуть бути застосовані положення ст.ст. 202,203,215,216 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину та правові наслідки недійсності правочину.

Позивач також просить суд визнати недійсним правочин від 30.11.2020 року, укладений між Кооперативом та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 набув право власності на кватиру під будівельним номером АДРЕСА_1 .

Статутом Кооперативу (п.п. 7.3.8. 7.3.9 7.3.10) визначені загальні умови набуття асоційованого членства в Кооперативі, тобто порядок вчинення між Кооперативом та особою правочину щодо членства в Кооперативі (копія статуту міститься в матеріалах справи).

Особа звертається до Кооперативу із письмовою заявою про вступ до Кооперативу із зобов`язанням додержатися вимог Статуту Кооперативу, ця заява акцептується Головою Правління Кооперативу та між особою та Кооперативом складається Персональний меморандум асоційованого члену Кооперативу з інструктивною декларацією до нього. Після сплати цією особою вступного внеску та першої частини паю у строки та у розмірі, передбачених Персональним меморандумом загальними зборами членів Кооперативу затверджується рішення Голови Кооперативу про прийом особи до Кооперативу у статусі його асоційованого члену, затверджується текст Персонального меморандуму та Кооперативом видається цієї особі посвідчення про членство в Кооперативі.

Тобто з дати затвердження загальними зборами Кооперативу відповідного рішення, ця особа набуває статусу асоційованого члену Кооперативу, а між особою та Кооперативом вчинено правочин щодо членства в Кооперативі на підставі якого у Кооперативу та Асоційованого члена виникли зобов`язання (права та обов`язки) сукупність, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), порядок та умови виконання яких визначаються Статутом Кооперативу, Персональним меморандумом, в тому числі рішеннями органів управління Кооперативу, прийнятими відповідно до Статуту (ч. 2 ст. 11, ст. ст. 202, 203, ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Двостороннім правочином є погоджена дія двох сторін.

За правилом ч.І ст- 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

30 листопада 2020 року ОСОБА_5 подав заяву про вступ до Кооперативу та отримання статусу асоційованого члена. Дана заява акцептована Головою Правління Кооперативу.

30 листопада 2020 року ОСОБА_5 склав з Кооперативом Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № М1/НОВ/ разом з Інструктивними деклараціями до нього № М1/НОВ/1/А/1А-21-3-П, № М1/НОВ/1/А/1А-21-К1-Н, № М1/НОВ/1/А/1А-21-К2-Н.

Виходячи з положень п.п. 7.3.8, 7.3.9 7.3.10 Статуту Кооперативу, п. 3.1. Персонального меморандуму, рішення Голови Правління Кооперативу про прийом до Кооперативу набуває чинності після його затвердження загальними зборами членів Кооперативна умови виконання Асоційованим членом в повному обсязі своїх зобов`язань по сплаті вступного внеску та першої частини паю відповідно до інструктивної декларації до Персонального меморандуму.

01 грудня 2021 року ОСОБА_5 сплатив вступний внесок та першу частину паю у відповідності до умов Персонального меморандуму № М1/НОВ/ та Інструктивних декларацій до нього.

Після чого, 01 грудня 2020 року рішенням загальних зборів Членів Кооперативу затверджено рішення Голови Правління Кооперативу про прийняття ОСОБА_5 до складу асоційованих членів Кооперативу. Кооперативом видано ОСОБА_5 відповідне посвідчення про асоційоване членство в Кооперативі та видано відповідне посвідчення.

Отже, ОСОБА_5 та Кооперативом були здійснені всі необхідні дії, які передбачені Статутом Кооперативу щодо його вступу до складу асоційованих членів Кооперативу із набуттям статусу його асоційованого члену, внаслідок чого був укладений Персональний меморандум N9 № М1/НОВ/, були здійснені всі необхідні дії, шо спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Волевиявлення ОСОБА_5 при вчинені цього правочину відповідало його внутрішній волі, що також підтверджуються діями ОСОБА_5 спрямованими на виконання цього правочину. Німкевичем 0.1. було сплачено 01.12.2020 року в повному обсязі вступний внесок та першу частину паю.

Двосторонній правочин вчиняється внаслідок правомірного вольового вчинення особами, які мають належний статус суб`єкта цивільного права (тобто мають достатню правоздатність та дієздатність), юридичних дій, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (цивільних правовідносин).

Враховуючи вищевикладене, правочин, був укладений між Кооперативом та ОСОБА_5 у відповідності до вимог, передбачених ст.ст. 202,203 ЦК України додержання яких є необхідним для чинності правочину, а також із дотриманням положень Статуту Кооперативу та у відповідності до норм Закону України «Про Кооперацію».

Враховуючи вимоги ст. 215 ЦК України, підстави для визнання цього правочину недійсним відсутні.

Згідно правової позиції Верховного суду у Постанові від 06.05.2020 року №126/746/17; №61-27355св18: «Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це дія особи, яка відображає її внутрішню волю. Якщо волевиявлення виражене не чітко, можливе різне тлумачення волі сторін правочину. Тому виникає необхідність у встановленні особливих правил тлумачення волі сторони правочину. Статтею 213 ЦК визначено суб`єктів тлумачення правочину та правила тлумачення правочину. Суб`єктом тлумачення правочину насамперед є його сторона (сторони). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частина друга статті 213 ЦК України). Правила тлумачення правочину мають застосовуватися і в разі автентичного тлумачення правочину його сторонами, і в разі тлумачення правочину судом. Але якщо в разі автентичного тлумачення ця норма має рекомендаційний характер, то в разі випадку тлумачення змісту правочину судом застосування правил частин третьої, четвертої статті 213 ЦК є обов`язковим.

Відповідно до цих норм при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, останній встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо і в такий спосіб неможливо визначити справжню волю осіб, які вчинили правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, які мають істотне значення.

Згідно зі статтею 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зазначене вище відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі N 753/11000/14-ц (провадження N 61-11сво17). Зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Потреба у тлумаченні правочину виникає у зв`язку з неповнотою або недостатньою ясністю окремих його умов. Саме тому при тлумачення правочину слід брати до уваги однакове для всього змісту правочину буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері значення термінів, вжитих у правочин і.

Задовольняючи позов, суди не звернули увагу на те, що необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до статті 213 ЦК України є незрозумілі слова, поняття терміни, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при підписанні договору, тоді як пункт 8 договорів оренди землі від 16 липня 2007 року, із урахуванням змін до нього, викладено зрозуміло та послідовно. Крім того, звертаючись з позовними вимогами про тлумачення змісту договору, позивач фактично порушив питання щодо визначення судом законодавства, яким регулюються правовідносини, що склалися між сторонами договорів, та визначення строку дії договорів оренди землі.

Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для тлумачення змісту окремого пункту правочину є безпідставними.»

Аналогічний висновок зроблений і в постановах Верховного Суду: від 17 жовтня 2018 року у справі N 126/7444/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі N 126/3477/16-ц, від 19 грудня 2018 року у справі N 126/741/17-ц.»

У правовій позиції Верхового суду у справі №925/106/17 від 14.02.2018 року також визначається: «....при тлумаченні умов договору суд не має права створювати нові його умови, які відсутні у змісті такого договору, а лише роз 'ясню вати вже існуючи умови»

Отже, необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 ЦК України є незрозумілі слова, поняття терміни, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при вчиненні правочину, тоді як пункти та умови Персонального меморандуму, викладені зрозуміло та послідовно. Персональний меморандум не містить незрозумілих слів, понять, термінів, які не дають змоги з`ясувати дійсні наміри сторін, що є необхідною умовою для тлумачення правочину згідно до ст. 213 ЦПК України.

Крім того, Позивач не зазначає у позові які саме пункти Персонального меморандуму необхідно тлумачити, вимоги Позивача не направлені на встановлення змісту волі учасників правочину, натомість його вимоги направлені на визнання Судом одного правочину (правочину щодо членства в Кооперативі) іншим правочином (договором купівлі - продажу майнових прав на об`єкти нерухомості).

Виходячи з вимог ст. 213 ЦК України, вищенаведених правових позицій Верхового суду, суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину без зміни його умов, без створення нових умов та без виключення існуючих умов або пунктів такого правочину. Позивач в позові також просить Суд визнати окремі пункти Персонального меморандуму недійсними, при цьому ним не вказується жодних правових підстав або обставин, якими Позивач обґрунтовує саме цю вимогу.

У Персональному меморандумі чітко, зрозуміло послідовно викладені його умови, терміни та поняття. У Персональному меморандумі чітко визначено з якою метою між Кооперативом та асоційованим членом складається цей документ (п.2.1. Персонального меморандуму), а саме з метою визначення умов та порядку реалізації майнових та немайнових правовідносин, що виникають між асоційованим членом та Кооперативом з приводу: набуття та припинення асоційованого членства у Кооперативі; виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань перед Кооперативом щодо сплати (внесення) вступного внеску та паю та отриманням Асоційованим членом свого паю у майновому вигляді; виконання Асоційованим членом своїх зобов`язань відповідно до Статуту Кооперативу; виконання Кооперативом своїх зобов`язань перед Асоційованим членом з приводу повернення йому його паю у майновому вигляді; виконання Кооперативом своїх зобов`язань відповідно до Статуту перед Асоційованим членом.

Суд враховує, що у Персональному меморандумі чітко визначений термін Паю, також чітко, зрозуміло без подвійних значень або понять визначено, що пай є відповідними корпоративними правами асоційованого члена в Кооперативі, визначені умови набуття та припинення асоційованого членства в Кооперативі, умови внесення паю асоційованим членом до Кооперативу та умови повернення Кооперативом паю у майновому вигляді асоційованому члену.

В результаті звернення ОСОБА_4 із письмовою заявою про вступ до Кооперативу, складання з Кооперативом Персонального меморандуму з інструктивними деклараціями до нього, сплати ОСОБА_4 вступного та пайового внеску, а також акцепту Кооперативом його заяви (відповідні рішення органів управління) та видачі посвідчення про членство в Кооперативі, з 30 березня 2018 року ОСОБА_4 став асоційованим членом Кооперативу. Тобто між асоційованим членом та Кооперативом вчинено правочин щодо членства в Кооперативі на підставі якого у Кооперативу та асоційованого члена виникли зобов`язання (права та обов`язки) сукупність, склад (суб`єкти, об`єкти, зміст), порядок та умови виконання яких визначаються Статутом Кооперативу, в тому числі Персональним меморандумом та рішеннями органів управління Кооперативу, прийнятими відповідно до Статуту.

Таким чином особа, яка не є членом Кооперативу або особа, яка є членом Кооперативу але не сплатила пай в повному обсязі, не зможе зареєструвати право власності на будь-який об`єкт нерухомості, створений в наслідок діяльності Кооперативу.

Отже, враховуючи те що умови, пункти та розділи Персонального меморандуму не містять незрозумілих слів, понять, термінів, які б не давали змоги з`ясувати дійсні наміри сторін при його вчинені (що є необхідною умовою для тлумачення правочину відповідно до ст. 213 ЦК України), враховуючи невизначеність Позивачем у позові пунктів Персонального меморандуму, які є незрозумілими та які необхідно розтлумачити, враховуючи те що вимоги Позивача щодо розтлумачення умов Персонального меморандуму не направленні на встановлення змісту волі учасників цього правочину, враховуючи також обставину, що на момент звернення Позивача до суду оспорюваний персональний меморандум втратив свою чинність, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаної вимоги.

Також немає підстав для визнання судом недійними окремих частин Персонального меморандуму, враховуючи вимоги ст. 215 ЦК України, в т.ч. ст.ст. 202, 203 ЦК України.

Кооператив утворений та діє у відповідності до Закону України «Про кооперацію», з врахуванням вимог цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань кооперації. Кооператив є непідприємнииьким товариством, основною метою якого є впровадження основної діяльності, передбаченої його Статутом та законодавством України.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про кооперацію», членство в кооперативі припиняється, в тому числі, у разі плати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

Відповідно до пунктів 7.3.11., 7.3.11.2, 7.3.11.7 Статуту Кооперативу, Асоційоване членство у Кооперативі пиняється у разі: несплати внесків та інших платежів у порядку, визначеному Статутом Кооперативу та персональними меморандумами (якщо такі були складені) (п. 7.3.11.2 Статуту); - невиконання або виконання неналежним чином зобов`язань, прийнятих на себе згідно цього туту або Персонального меморандуму (якщо такий був складений) (7.3.11.7 Статуту).

Згідно п. 7.3.14 Статут Кооперативу, Асоційований член Кооперативу, який не виконує або виконує неналежним чином зобов`язання, прийняті на себе згідно цього Статуту, або будь-яким чином перешкоджає досягненню мети Кооперативу, може бути виключений з Кооперативу на підставі рішення Загальних зборів Членів Кооперативу.

Пункти 3.3., 3.5, 5.5. Персонального меморандуму, які визначають підстави та наслідки припинення асоційованого членства в Кооперативі кореспондують з положеннями Статуту Кооперативу та нормами т. 8, 13 Закону України «Про кооперацію».

Отже, в зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов`язань як асоційованим членом кооперативу. Загальними зборами Членів Кооперативу, керуючись ч. 2 ст. 100 ЦК України, статтями 8, 13 зну України «Про кооперацію», пунктами 7.3.11.2., 7.3.11.7., 7.3.14 Статуту Кооперативу, пунктами 3.3., , 5.5. ПМ, іншими умовами ПМ та інструктивних декларацій, 23.06.2020 року прийнято рішення про пючення (припинення) асоційованого членства ОСОБА_4 в Кооперативі та повернення йому фактично зченої ним суми паю у розмірі 1 705 480,00 грн.

Відповідно до п. 11.6.3 Персонального меморандуму, Персональний меморандум втрачає чинність в дату пинення асоційованого членства у Кооперативі незалежно від причин.

Таким чином оспорюваний Позивачем Персональний меморандум разом із всіма додатками до нього (в т.ч. всіма ІД) втратив чинність ще 23 червня 2020 року у зв`язку із припиненням асоційованого членства ОСОБА_4 в Кооперативі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 234, 391 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1», ОСОБА_5 про визнання недійсними правочинів та визнання права власності та позову ОСОБА_4 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «Морський1» про розтлумачення персонального меморандуму, визнання пунктів персонального меморандуму недійсними - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 06.08.2021 року