ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/72/21 Номер провадження 22-ц/814/919/21Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справа:

представник заявника адвокат Гнатенко О.М.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року, постановлену суддею Зуб Т.О., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", заінтересовані особи: стягувач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси і Кредит", боржник: ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) правонаступником, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявоюпро заміну сторони (стягувача) правонаступником.

Заява мотивована тим, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2009 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у справі № 2-488/2009 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 40-ЛХ. 03.10.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 40-ЛХ. ТОВ «Вердикт Капітал» просив суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на нього, як правонаступника, щодо виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2009 року у справі № 2-488/2009 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40-ЛХ.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року узадоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»», боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) правонаступником - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у провадженні органів ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості, заявником не надано виконавчого листа і представник ТОВ «Вердикт Капітал» у заяві від 27.01.2021 року взагалі підтвердив про його відсутність, також відсутня в матеріалах справи інформація стосовно набрання рішенням законної сили. Крім цього, згідно п. 5 договору про відступлення права вимоги від 03.10.2018 року передбачено, що банк передає наявні у нього документи, що підтверджують права вимоги, новому кредитору з відповідним актом. Проте, ТОВ «Вердикт капітал» в обгрунтування своїх вимог, не надав матеріалів, які б підтверджували отримання від ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» оригіналів документів за договором кредиту. Також додані до заяви матеріали протирічать доводам заявника, оскільки, як вбачається з доданої до матеріалів заяви роздруківки рішення з ЄДРСР у справі № 2-448/2009 року, стягнута сума заборгованості за кредитним договором складає 29 432,18 грн., з якої: 17 977,80 грн. - непогашений кредит, 1462,66 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 9 512,55 грн. - пеня, 497,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а з наданого додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 03.10.2018 року вбачається що залишок по тілу кредиту складає - 16 670,50 грн., 15 914,50 грн. - залишок заборгованості по відсоткам, 74 0410,00 грн. - залишок по пеням та штрафам. Тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» слід відмовити.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти постанову, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 р. у справі №6-122цс13. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, якою є новий кредитор (правонаступник). Згідно правової позиції, сформованої у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі №10/56-8, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутися із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови у задоволенні такої заяви, у разі, якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі №6-1355/10. Отже, заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 р. у справі №643/4902/14-ц, від 31.10.2018 р у справі №201/8548/16-ц, від 15.08.2018 р. у справі № 190/2119/14-ц. Висновок суду першої інстанції про те, що за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна стягувача можлива лише у виконавчому провадженні, є хибним. Також є недоцільним посилання суду першої інстанції на те, що суми заборгованості, стягнуті за рішенням суду, різняться із сумою заборгованості, зазначеною у договорі про відступлення прав вимоги, оскільки відбулася заміна кредитора в цілому за кредитним договором, а не придбано право вимоги на певні суми боргу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2009 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» у справі № 2-488/2009 стягнуто заборгованість за кредитним договором № 40-ЛХ (а.с. 6-8).

03.10.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 40-ЛХ (а.с. 10).

В обгрунтування своїх вимог ТОВ «Вердикт Капітал» суду надані: роздруківка рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2009 р. у справі № 2-448/2009 р. (а.с. 6-8), реєстр кредитних договорів (а.с. 9-11), договір про відступлення права вимоги від 03.10.2018 р. (а.с. 12-14) протокол електронного аукціону № UA-EA-2018-08-28-000031-b від 18.09.2018 р. (а.с.16-17), платіжне доручення № 26 від 01.10.2018 р. (а.с. 23).

Згідно наданої ТОВ «Вердикт Капітал» роздруківки за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП вбачається, що у провадженні органів ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на корить ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості.

Судом першої інстанції встановлено, що заявником не надано виконавчого листа, при цьому, представник ТОВ «Вердикт Капітал» у заяві від 27.01.2021 року взагалі підтвердив його відсутність у наявності, інформація стосовно набрання рішенням законної сили в матеріалах справи також відсутня.

Також встанвлено, що згідно п. 5 договору про відступлення права вимоги від 03.10.2018 року банк передає наявні у нього документи, що підтверджують права вимоги, новому кредитору з відповідним актом. Проте, ТОВ «Вердикт капітал» в обгрунтування своїх вимог не надано матеріалів, які підтверджують отримання від ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» оригіналів документів за договором кредиту, а додані до заяви матеріали протирічать доводам заявника, а саме, з роздруківки рішення з ЄДРСР у справі № 2-448/2009 року, на яку в обґрунтування вимог посилається ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що стягнута сума заборгованості за кредитним договором складає 29432,18 грн., з якої: 17 977,80 грн. - непогашений кредит, 1462,66 грн. - заборгованість за простроченим кредитом, 9 512,55 грн. - пеня, 497,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-8), а з наданого додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 03.10.2018 року вбачається, що залишок по тілу кредиту складає 16 670,50 грн., 15 914,50 грн. - залишок заборгованості по відсоткам, 740 410,00 грн. - залишок по пеням та штрафам (а.с. 10).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні положення містяться у частинах першій та другій статті 442 ЦПК України.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, заміна осіб у окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Беручи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора у матеріально-правових правовідносинах відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесії), правонаступництва тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі шляхом набуття прав сторони виконавчого провадження.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідно до договору відступлення права вимоги від 03.10.2018 року право вимоги за кредитним договором № 40-ЛХ, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», не врахувавши наведені норми права, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

При цьому, слід зазначити, що суд першої інстанції у рішенні послався на те, що відповідно до ч. 5 ст. 442ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що також узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року по справі № 6-1355/10, провадження №61/12076св18, але прийшов до протилежного висновку при вирішенні справи.

Отже, не грунтуються на вимогах чинного законодавства висновки суду про те, що заявником не надано виконавчого листа, що представник ТОВ «Вердикт Капітал» у заяві від 27.01.2021 року взагалі підтвердив про його відсутність, що відсутня в матеріалах справи інформація стосовно набрання рішенням законної сили, оскільки, як було зазначено вище, заміна кредитора у матеріально-правових правовідносинах відбувається поза межами виконавчого провадження, а щодо відсутності інформації про набрання рішенням законної сили, то в цій частині суд першої інстанції не позбавлений перевірити цю інфрмацію, т.я. дана справа перебувала у провадженні даного суду.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Вердикт капітал» в обгрунтування своїх вимог не надав матеріалів, які б підтверджували отримання від ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» оригіналів документів за договором кредиту, оскільки зазначене не відноситься до предмету спору, ТОВ «Вердикт капітал» не заявляє про порушення своїх прав із-за не отримання вказаних документів, договір про відступлення прав вимоги від 03.10.2018 року, відповідно до якого ТОВ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 40-ЛХ, є юридичним фактом, який ніким не оспорений.

Також апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що додані до заяви матеріали протирічать доводам заявника (в частині різниці суми заборгованості), оскільки законодавцем не передбачено перевірку судом розміру заборгованості на стадії заміни сторони у виконавчому провадженні і це впливає на суть вирішення спору, факт укладення договору про відступлення прав вимоги від 03.10.2018 року є встановленим.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п.4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

По справі вбачається, що ТОВ «Вердикт капітал» сплачено 2 270,00 грн. судового збору при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, що підтверджується квитанцією про її сплату (а.с. 55, 67). Цей розмір судового збору підлягає стягненню з боржника на користь ТОВ «Вердикт капітал».

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - задовольнити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 лютого 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", заінтересовані особи: стягувач: Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси і Кредит", боржник: ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) правонаступником задовольнити.

Замінити вибулого стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", як правонаступника, щодо виконання рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2009 року у справі № 2-488/2009 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40-ЛХ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал» судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 березня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов