Ухвала

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 554/4989/20

провадження № 61-3678ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтава Північного-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом та просила ухвалити рішення про негайне повернення їй стягнутих коштів у розмірі 692 грн 77 коп. за постановою державного виконавця, прийнятою в межах виконавчого провадження від 20 лютого 2017 року № 53436462 та винести ухвалу за порушення чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження» на посадових осіб державної виконавчої служби Шевченківського відділу у м. Полтаві за бездіяльність при виконанні своїх посадових обов`язків.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 січня 2021 року ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2020 року скасовано й ухвалено нове судове рішення про закриття провадження у цій справі. Роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду із позовом у порядку адміністративного судочинства.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 09 березня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, в якій заявник просить повернути стягнуті з її пенсії незаконно грошові кошти та звільнити її від сплати судового збору.

У касаційній скарзі заявник вказує, що повний текст судового рішення суду апеляційної інстанції їй було вручено 05 лютого 2021 року, надавши, при цьому, відповідні докази.

Разом з цим, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки заявник, зазначаючи оскаржувані судові рішення, не викладає щодо них вимогу та не зазначає яке саме рішення просить ухвалити за результатами розгляду його касаційної скарги, що не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Крім того, подана касаційна скарга містить клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», до якого додано документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а саме довідки Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Полтаві ради щодо отримання допомоги як малозабезпечена сім`я.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору якщо позивачами є члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї.

Оскільки, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від сплати судового збору, тому підстав для вирішення питання про додаткове його звільнення від сплати судового збору Верховний Суд не вбачає.

Разом з цим, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює розгляд питання про відкриття касаційного провадження.

У зв`язку із наведеним, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу із чітко викладеними вимогами касаційної скарги, які узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; зазначенням підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбачених (передбаченої) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав); надати копії касаційної скарги разом з доданими до неї документами відповідно до кількості учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 26 січня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян